Не можеш да направиш филм на ужасите като телевизионен сериал.
В минали сезон на "Писък"
- Чувал ли си някога за Брандън Джеймс? - Кой е Брандън Джеймс?
Той е лейкуудския Фреди Крюгер и миналата година проклятието му се върна
от мъртвите и убийствата започнаха.
Нина, Рейчъл, дори приятелката ми Райли.
Брук за малко щеше да умре, също.
Няколко пъти, всъщност.
Спал си с Нина!
След като Уил изневери на Ема, тя си падна по Кийран, но на убиецът не му хареса
това и Ема малко полудя.
След това се появи Пайпър Шоу, която пристигна в града като фен на
престъпленията. Оказа се, че тя е полусестра на Ема.
- Пайпър? - Здравей, сестричке!
Имам още една изненада за теб.
За щастие, моята най-добра приятелка, Одри, застреля Пайпър в гърдите.
А Ема я довърши.
Ами неизвестното, което остана след последния епизод?
Пайпър каза на Ема, че има още една изненада за нея.
Пайпър!
Защо твоето ДНК е от вътрешната страна на маската?
Все още се чудя кой носеше тази маска онази вечер. Прекалявам ли?
Здравей, момиче. Срещата ми за тази вечер...готин, но глупав.
Той напълно се подигра с мелодията на телефона ми.
Подигравката с мелодията настрани,
мислиш ли да се сваляш с него отново?
Бека, моля те, аз не съм ти. Не се "свалям".
О, стига. Това беше само веднъж.
Бътърскоч? Изчакай малко. Къде е Бътърскоч?
Ще ти се обадя пак, става ли?
Бътърскоч?
Котенце?
Бътърскоч?
Хей! Ето те.
Хей. Ела при мен, момиче. Как го правиш, а?
- Обади се на Бека. - Обаждане до Бека.
Бека!
- Това не е забавно! - Наистина ли?
Ами това?
- Това забавно ли е? - Не.
- Защо го правиш? - Защо?
Защото ми писна от твоите номера на уличница!
Да идем на купон?
Кой е?
Твоята съвест.
ХАХА. Не е смешно
Права си, не е смешно. Смъртта е сериозно нещо
Ноа Фостър.
Добре ли си?
Хей, ти ли ми изпрати тези страховити съобщения?
Бих направил нещо такова, но не. Какви са?
Някакъв мръсник ми писа.
- Опитваше се да ме уплаши. - Ха, това е странно.
Хей, Тъкмо тръгвах към партито по посрещането на Ема,
и си помислих, че може би мога да намина и да идем заедно.
Звучи като план.
Лоша идея ли е да помоля Ема да даде интервю за подкаста довечера?
Партито по посрещането ще е идеално.
Ноа, идеята е ужасна.
Няма да говориш за твоят подкаст, нито за инцидента.
Добре, за кой инцидент няма да говорим?
Всичко, свързано с убийствата или за това, което се случи с нея след училище?
Нито за едното. Нито за другото. Не я побърквай.
Добре, добре, добре. Тръгвам.
- Откачам. - Знам.
- Беше лудост! - Говори ми.
Наистина, кой е?
Приятел на приятел
Ще се видим по-късно, партньоре
Няма повече забавления тук, момчета.
Не е нужно да се прибирате у дома, но не можете да останете и тук.
Благодаря.
- О! - Извинявай, пич.
Всичко е наред. Не знаех, че има някого тук.
Няма начин. Ти си...
Одри, нали? Гаднярката, която застреля Пайпър Шоу в главата?
Технически, не съм тази, която я застреля в главата.
И двамата ходим в Джордж Вашингтон, но ти не ме познаваш. Може ли снимка?
- Разбира се. - Тъпо е, знам...Просто...
Наистина ме впечатли, пич, а аз мразя всички.
- Благодаря. - За нищо.
Предната врата трябва да се заключи.
Не мога да намеря ключа. Мога ли да те изпратя до отзад?
Лудост е, че никой не подозираше Пайпър, нали? Това казват всички.
Знаеш, това казват.
Хей! Кой направи това?
Сигурно някой идиот се е промъкнал в...
Махай се от кабинката, идиот! Затворено е!
Ключовете, ключовете!
Трябва да се махаме от тук.
Някой носи маската и се опитва да...
Одри! Одри! Хей!
Одри! Одри!
Тя ме намушка.
Тя ме намушка!
Какво? О, Боже мой! Какво направи?
Ти си жива?
Това беше шега!
- Какво? - Шега, шега!
Ставай, ставай, Добре си. Ставай.
Хайде, хайде. Ставай, ставай. Ще бъдеш добре. Всичко е наред. Ставай.
Писък - С02E01 Знам какво направи миналото лято
синхронизация и корекции solfieri www.addic7ed.com
Зад лентата, моля.
Той добре ли е?
Той? Има малка прободна рана.
Каишката, която е държала камерата му е отбила острието.
Ще се оправи, ти също изглеждаш добре.
Така че, мисля, че приключихме тук.
Ще получи ли разрешително да убива, защото застреля Пайпър?
Знам, че сте нов тук, полицай и че сте от големия град, или нещо такова...
Всъщност, съм роден в Лейкууд.
Тогава, трябва да знаете, че тук все някой бива намушкван,
- все някой бива арестуван. - О, това не е истина.
- Освен това, вие двамата ме нападнахте. - Беше просто шега!
- Не като престъпление, а като клип-шега - Точно така.
Значи, глупаво нападение сравнено с отчаян акт на самозащита.
Отчаяният акт на самозащита печели.
И бяхте на живо, така че тя има доказателство за спечелване на делото.
Съветът ми е...да се оттеглите.
Одри току-що изкърти интернет, отново.
Да, и нито дума на Ема. Нали? Това е първата и нощ у дома.
Не искаме да я побъркваме и да и докараме друг срив.
Вероятно вече го е видяла. Телефонът ми не спира да звъни от час.
Хей! Нашият интернет герой.
О! Това беше страхотно. Дай пет.
Да, разкарай това от организма си, Джейк.
Без никакви игри когато Ема дойде.
Нито дума, Джейк, нито дума!
Тъкмо писа. Ще бъде тук след минутка.
Сандалово дърво с лека препратка към цитрусови плодове...
Някой е много развълнуван да види Ема тази вечер.
- Бирата в хладилника ли? - Да, моля!
Ти си корава кучка, Одри.
Мислех, че са влезли с взлом.
Един вид го направиха. Сложно е.
Но ти и аз ще трябва да си намерим друго място за спане
за "Специалното време на Брук и Джейк"
Е, родителите ми заминават за Мексико утре сутринта.
Може би ще успееш да дойдеш преди училище?
Хм, имам по-добра идея.
Това е тя.
Хайде, готови. Запали свещта.
- Здравей, Ем. - Здравей.
Добре дошла.
Какво те задържа толкова дълго там?
Джейк, млъквай!
- Одеколон ли си сложил? - Може би.
НОА, ДЖЕЙК: Хей!
- Добре дошла у дома, момиче! - Тактично.
Не, това е комплимент, защото Анджелина е гореща.
Хора, всичко е наред. Имах някои проблеми и се справих с тях.
И сега се върнах, защото искам да живея нормално.
Нали? Ще бъде наистина гадно, ако вие се държите странно около мен.
Наистина се радвам, че си у дома.
Обичам те.
- Наистина се радвам, че си у дома. - Хей!
И така, колко дълго ще те оставят да живееш тук сам?
Предполага се, че леля ми Тина трябва да ме проверява веднъж седмично, но тя
е отвеяна. Не съм я виждал от месец.
Благодаря за тази вечер.
И че поддържахме връзка.
Означава много.
Казахме, че ще си бъдем приятели.
Какъв приятел щях да бъда, ако не пишех, а?
Казах на майка ми, че ще прекарам нощта в къщата на Одри, но...
- Просто ще се повъртиш тук. - Да.
- Можем... - Да поговорим.
Супер.
Не обръщайте внимание на неловкото натрапване на непохватния, разведряващ
тип, вечно избиращ неподходящия момент.
Утре сме на училище. По-добре да разтребим.
Ноа Фостър, убиецът на купоните.
Е, поне някои неща са си такива, каквито ги оставих.
Това е първата ти нощ у дома, затова ще оставя това последно парченце...
- Ако... - Ако какво?
Ако ми позволиш да те интервюирам за подкаста ми. Ти си единствената от
Лейкуудската шестица, която не е още. - Лейкуудската шестица?
Да, така ни наричат всички напоследък.
Аз го измислих, всъщност. Разпространи се доста бързо.
Не е кой знае колко гениално, но е привлекателно.
Ноа, трябва да забравя всички тези неща.
Разбирам. Просто...
това е най-голямото нещо, което ни се е случвало.
Да, и най-лошото.
Знаеш, да съм честна, така и не съм слушала твоят подкаст.
Съжалявам.
- Ало? - Как беше партито?
Ти също можеш да плашиш момичетата с това невероятно приложение за 99 цента.
- Забавна си. - Наистина съм, но сега съм отегчена.
Не ми затваряй! Бях достатъчно мил да изчакам докато останеш сама.
Мислеше, че може да ти се размине убийството ли? Е, не може.
Харесва ли ти усещането на ножа за лед в ръката ти?
- Харесва ли ти да си плашещ? - Харесва ми да те измъчвам.
След това, което направи, си го заслужаваш.
Изглежда, че онези двамата в киното
са се запознали в секцията за коментари на моя подкаст.
Още една причина да се преосмисли уеб наследството на психо убийцата.
Хей! "Моргата" не е неин подкаст. Аз просто събирам нейните слушатели.
В момента го използвам като помощ, за да разбера кои са били шегаджиите.
- Така че, бъди благодарна. - Името на момичето е Хейли,
и очевидно посещава нашето училище, но как правиш това?
Имали са вземане-даване с гадни тролчета,
които са решили за забавно да уплащат местния герой- теб.
Нишката започва с...
"Да покажем на света, че Одри Дженсън не е чак толкова корава."
И това би било провал. Забавното е, че
човекът, който предизвика всичко това, дори не се появи.
Когато тя умря, вместо Нина...
Нина беше супер яка...
- Еха. - Никога не чета коментарите.
Просто мисля, че е смешно.
Ами ако сложиш това на дъската с убийствата?
Те носеха маската на Брандън Джеймс и те нападнаха,
едно от двете оцелели момичета, които прекратиха буйстването на Пайпър.
Не разбираш ли? Всичко това е свързано.
Виж, Ноа, ти си напълно обсебен.
Нали? И съжалявам, че това те държи толкова зает.
Трябва да поспиш.
Сънят се надценява.
Знаеш ли какво е по-добро от проникването в училище за нощно къпане?
Измъкване за голо плуване.
Шокирана съм.
Баща ми ще започне да ме прибира от училище, особено...
ако се прибера у дома прекалено късно.
Тогава, защо не ми се реваншираш?
Бъди ми среща за Лейкуудския карнавал.
Не можеш да ме криеш завинаги.
Ами, нямаше....
ако не беше изнудвал баща ми.
- Той местеше труп. - Той те мрази.
И колкото и патетично да е, няма какво да направя, за да променя това.
Защото нямаш топки, за да направиш нещо по въпроса.
- Топки? Бляк. - Знаеш ли какво мисля?
Наслаждаваш се на тези измъквания,
както правеше с г-н Брансън.
Задник. Знаеш,
Не мога да повярвам, дори за секунда,
че всъщност си мислех, че това може да проработи.
Не мога.
Приключихме.
Добре! Върви си. Защото знаеш ли какво? Джейк има план.
Ще докажа, че грешиш и баща ти ще ме заобича.
И знаеш ли какво? Това са два заека с един Джейк, скъпа!
И когато го осъзнаеш, ще се върнеш, пълзейки!
- Успех с това. - Ще видиш.
Обичам те.
Знам, че прекъснах нещата наистина неочаквано.
Просто...
...трябваше да се махна от всичко.
Не е нужно да ми обясняваш.
Наистина ми липсвахте, хора.
- Наистина ми липсваше. - И ти ми липсваше, Ема.
С теб се чувствам в безопасност.
- Всичко е наред. Всичко е наред. - Толкова съжалявам.
- Може ли просто да спим? - Разбира се.
Кийран?
Добре, Брук.
Време е Джейк да докаже, че грешиш.
Вход
Груг, груг, грух, грух, грух...
Помощ!
О, не, не...Не, не, не...
Каза, че ще прекараш нощта у Одри
и когато се оказа, че не си там, се изплаших.
Съжалявам. Просто се забавлявах.
Знам, че децата лъжат родителите си за разни неща, но ти не правиш така.
Това не си ти. Ти винаги си била искрена с мен.
Да, добре, сега всичко е малко по-различно.
Виж, снощи...беше първата ти нощ у дома след три месеца,
и бях щастлива да те пусна да бъдеш с приятелите си, но...
Тази сутрин исках да направя нещо мило за първият ти ден на училище.
Когато не успях да те намеря, се почувствах сякаш ме отбягваш.
Аз...Предполагам бях малко..
- Искам да променя това. - Надявам се, че можем.
Не знам, мамо.
Нали? Трябва да вървя на училище.
Ти повали този тип, Одри! Гледахме го около 20 пъти!
О, сега! Мога ли да намушкам и теб? Идиоти.
Това е нов нюанс на твоята известност. Вече си герой.
Сега, вече си интернет герой. Това е показателен скок.
Винаги намираш сребърната нишка.
Добре, имам нещо добро.
Моята афера с Джейк Фицджералд официално приключи.
- Какво? От кога? - От снощи.
Добре ли си?
Нека не правим това със загрижеността и чувствата.
Казвам ти само защото Джейк така или иначе ще ти каже,
и вероятно ще бъде много по-зле в неговата версия.
- Как е Джейк? - Грешен въпрос.
- Някой виждал ли е Ема? - Идва.
Маги разбра, че е прекарала нощта у Кийран.
Ух, Маги драматизира.
Това е първият и ден на училище след скандалния срив.
Последното, от което тя се нуждае е още напрежение.
- Хей! - Ема!
- Изглеждаш фантастично! Фантастично! - Много добре! Еха!
Еха. Добре. Достатъчно с глупостите. Да вървим.
Хей...добре ли си?
Да!
Добре съм.
- Значи е била тотална раздяла? - Бърза и безболезнена.
- Не беше безболезнена. - О, моля те. Беше време.
Нова тема. Как прекара снощи с Кийран?
Не съм го виждала цял ден. Това отговаря ли на въпроса ти?
Не знам. Заспахме заедно, а след това...
Се събудих и видях, че се е свил на дивана.
Очарователно. Тъжно.
Да, по-скоро тъжно. И му писах, за да му се извиня,
а всичко, което получих като отговор беше "Ха-ха".
След това, нищо. Не знам. Предполагам, че съм мислила, че мога да
натисна бутона за рестартиране и да започна на ново.
Е, момчетата не са Айфони. Искаше ми се да бяха.
- Здравей, Ем. Добре дошла. - Здравей, Зоуи.
Хей, Зигмунд и Зигмунда Фройд!
Както и да е, някой наслади ли се на задачата за четене?
- На Ноа май му е харесала. - Наистина ли? Хареса ли ти? На мен не.
Мисля, че е тъпо. Искам да кажа, мезокортикалните допаминергични пътища
са фини и добри, но как психологията се свързва с истинския ни живот?
Това е въпросът, който ме вълнува. Вас също.
Да помислим извън написаното в учебника.
Ема! Радвам се, че се върна.
Коя част от психологията би била полезна в твоя живот?
- Ами...анализа на съня? - Отлично.
Защо сънуваме? Защо сънищата имат значение?
Защо тези психични умения са се развили у нас?
Фантазиите и сънищата ни помагат да осмислим
нашите излишни страхове и безпокойство.
Сякаш, изхвърляме отпадъците от психиката си.
Браво, Зоуи. Сънищата са лични, нали?
Така че, да ги направим лични. Например това, през което премина града?
Някои има ли кошмари заради това? Страшно, но необходимо.
Ние се борим с това, което ни дърпа назад.
- Точно като в "Кошмари на Елм Стрийт." - Наистина ли, Ноа?
Филм за психопат с ножове вместо пръсти, който убива деца в сънищата им?
- Необходимо ли е? - Единственият начин Нанси
да се изправи пред Фреди и да разбере истината е чрез нейните кошмари.
Страшни, но необходими.
Но наистина ли имаме нужда от филмите на ужасите, както от сънищата?
Действат по един и същи начин. Може би точно затова мотивът сън е постоянен.
И ето.
Филми като Dreamscape, Elm Street, Bad Dreams...
Взимането и изнасянето на подсъзнателните страхове-това са ужасите
Гледаш филмите, свършват и светлините се включват,
а след това всички се прибират по домовете си, чувствайки се по-добре.
Или се прибират по домовете си в ужаса на собствените си животи.
И така, това е един вид диалог...
Той е нов. Синът на шерифа. Много е плашещ.
Да продължим с това. Искам всички да започнете да си водите дневници на
сънищата. Дръжте ги до леглата си.
В случай, че искаш да поговориш за някои неща.
Така че, когато говорим за сънищата
и определяме то, его и суперего,
някой знае ли към кое от трите спада анализът на сънищата?
- Някой? - Зоуи!
Разбра какво каза г-ца Ланг за парадоксалния сън, нали?
Да, не е ли очарователно?
Искам да кажа, сякаш е като пряка опозиция
на теорията за хипнотичните усещания, за която учихме миналата година.
Така ли? Не знаех. Не посещавах този час,
нито пък доста други часове, всъщност.
Чудех се, дали ще имаш нещо против да ми помогнеш да наваксам?
Да, няма проблем, но сигурна ли си,
че не искаш Ноа или някой друг да ти помогне с това?
Мисля, че той има скрити мотиви заради подкаста си, така че... Освен това ти
си един от няколкото човека в това у-ще, които не се зяпат.
Добре, да. Ще ти помогна.
Хей! Не сме се чували от тази сутрин.
- Беше забавно. - Съжалявам.
Видях те на дивана. Надявам се, че не съм те изплашила.
Не исках да те будя. Това е всичко.
Ще се видим по-късно.
Да.
- Прекалено си съсредоточен в/у края. - Извинявай?
Говоря за твоята гледна точка за ужасите от часа по психология.
Прекалено основна е. Четеш ли Hack/Slash? Bedlam? Nailbiter?
Комиски.
Комикси на ужасите. Например Madder Red from Bedlam
Не сме сигурни дали той е герой или кръвожаден изрод.
Може би и двете. Всяка ситуация има обрат, който те изправя на нокти.
Завръзката става по-заплетена с още кръв.
И винаги има още някакъв проблем... и още някакъв...
Както в Лейкууд.
Убийствата никога не свършват.
Съгласен съм. Това е по-широка перспектива.
Никога не ми се е случвало.
- Значи, това се случи. - Какво точно?
Не е голяма работа. Просто още една глупава шега
и трябва да я пренебрегна, така ли? - "Не обичам да ми затваряш."
- "Има последствия за лошо поведение." - "Кървави последствия"
Игнорирай всичко, съдържащо смърт.
Трябва да идем в полицията, незабавно.
Не, не, не. Ноа, не искам да ходя...
Просто исках...Ноа, върни се тук с телефона ми!
Виж какво можеш да направиш с това лудо момче!
Разбрах. Страшно е. Ти си местния герой.
Заядливи злосторници винаги ще има.
Знам какво си мислиш. Че вероятно са шегаджиите от снощи.
Което вероятно е така. Това е глупаво губене на времето.
Обаждат се късно през нощта. Продължават да пишат.
- Повече от шега е. - Хей!
Защо не донесеш на приятелката си сода?
О, добре. Да, сър. Веднага.
Той иска да подаде сигнал, но не зависи от него.
Препрочети това. Ако искаш да докладваш, подпиши го.
Отивам да пийна нещо.
- Бих прекратил това, ако бях на твое място. Знам какво направи миналото лято.
Знаеш, този клип още е вървежен.
Можем да използваме това дигитално влияние и моят подкаст
за да открием злосторника.
Престани, Ноа! Просто престани.
Някога помислял ли си, че твоят глупав подкаст може да е причина за това?
"Лудост"? "Моргата"? Заемал си се с тях около 7 пъти вече.
Да, но може би е време да спреш с манията си по тези убийства.
Просто заядливо обаждане, Ноа. Да вървим.
Пайпър е мъртва.
Застреляхме я. Така свърши филма.
Финални надписи. Напусни проклетото кино.
Почистване на стаята...забавно!
Знаеш, че можеш да си признаеш, че Джейк ти липсва, нали?
Ядосана съм, че той се превърна в такъв тип момче, за което ми пука.
Няма го цял ден.
- Измъчва ме. - Наистина ли ти пука за него?
Променил се е, Ем. Развил се е.
Теб те нямаше. Баща ми се занимаваше с всичките глупости по законите.
Джейк ми беше като опора.
Трудно е да си представя Джейк като нечия опора.
Много неща се промениха откакто замина. Животът продължава да е кофти.
Трябва да си доволна, че имаш Кийран.
Наистина му липсваше.
Да, мисля, че моята лудост наистина го побърква.
Избягва ме цял ден.
Снощи, той си мислеше сигурно, че ще се счупя или нещо такова.
Не знам. Може би той просто ме вижда като съкрушено момиче,
а той не е подготвен за това.
Всички сме съкрушени, Ема. Ти поне ходи на терапия.
Останалите от нас просто купонясвахме, за да прогоним лудостта.
Ти вероятно си най-силната сред нас.
- Не, не и Кийран. Той е скала. - Повярвай ми, той също е съкрушен.
Кийран не влиза в стаята на баща си. Толкова е съкрушен.
Просто крие всички тези неща. И двамата го правите. И двамата сте объркани.
Сега, дай ми един чувал за боклук. Вземи едно плюшено мече. Едно!
- Това е абсурдно. Избери си. - Добре, разбрах смисъла.
Romero-thon тази вечер. Навит ли си? ли още си ядосан?
Не. Мисля да си легна, знаеш ли?
Ще се захвана с моят дневник на сънищата.
Добре, още си ядосан.
Може и да съм била малко креслива по-рано.
Изпадаш в тази лудост когато знаеш, че съм прав.
Млъкни и ми разкажи за убийствата.
И отново сме на линия. Съобщението днес в училище беше най-скорошното, нали?
- Точно така. - Добре, имаме това съобщение.
- "Не обичам да ми затваряш", "Лошото поведение си има последствия", "Кървави"
А тук, включих коментарите от третия шегаджия от моят подкаст.
Забележи паралелното многословие и повтарящите се фрази.
Гаднярка, убийца, кръвопролитие. Прекалено сходни за съвпадение.
Обзалагам се, че този, който ти пише и третият шегаджия са един и същи човек.
Значи, някакъв луд трол, изпълнен с гняв се бъзика с мен?
Или този луд трол, както го назова, е съучастник на Пайпър.
Не е имала съучастник.
Не съм съгласен. Мисля, че някой е помагал на Пайпър,
и че все още е някъде на свобода.
Мисля, че тази шега и тези обаждания
Могат да ни отведат до човека.
- Бях глупава. - Не не беше.
Бях, Беше глупаво да мисля, че просто можем да продължим от там, докъдето
стигнахме, сякаш нищо не се е случило.
- Това щях да кажа и аз. - Да, знам.
Защото и двамата се преструваме, че сме добре, когато изобщо не сме.
- Трябва да спрем. - Да.
Трябва.
Можем да си помогнем един на друг.
Да поговорим.
Баща ти...Майка ми....
Добре ще е.
Направим ли го...
Кой знае? Можем...
Да заживеем нормално?
Да подобрим нещата.
Хората ме наричат последното момиче, но всички ние сме последните в Лейкууд.
- И последните момчета. - Да, защото оцеляхме.
А, сега, сме тук да си помагаме един на друг...да намерим начин да живеем нормално
Финалните мисли на едно от последните деца на Лейкууд.
Аз съм Ноа ФОстър, а вие слушате "Моргата".
По дяволите! Това беше брилянтно!
Добре, защото това е всичко, което ще получиш.
Не знаех какво ще си помислиш за това. Надявам се, че няма да откачиш.
Одри...по дяволите, всички смятат, че това е един вид мания.
Ами, така си е.
Всеки си има свой начин да се справя с това, през което преминава.
Да.
- Ноа, какво е това? - Свинеферма.
Почти съм сигурен, че принадлежи на Трой Джеймс, братът на Брандън.
Странно. Къде е?
Майната ти, тъпа ключалка!
Не! Не, моля те!
Моля те, недей! Не, не! Не!
Не! Не!
Моля те! Не!
Добре, това не е молът, Ем.
Е, нямаше да кажа на Ноа,
че имам кошмари, свързани със свинеферма,
която принадлежи на семейство Джеймс,
и нямаше да дойда тук сама.
Да, но не можем ли да довършим това на дневна светлина?
Или утре? Или, знаеш ли, никога?
Просто трябва да разгадая това.
набързо ще погледна.
да се уверя, че е същото като от сънищата ми.
И след това, можем да си вървим.
Обещавам.
Ема, аз просто...
Брук, имам кошмари за това място
откакто бях малка.
Трябва да го видя.
- Ти искаш ли? - Всъщност, не.
Защо сънувам това място?
Добре, искаше да видиш зловещата плевня. Видя я.
Сега, да се махаме от тук.
Някой живее ли в тази къща?
Какво правиш? Не, не!
Не! Не!
Не е време за умиране!
Не! Умри!
Майната ти! Майната ти!
Не! Не!
Не, не, не!
Време е да платиш за Пайпър!
Толкова се радвам, че се открихме една друга. Тайната ти е в безопасност с мен.</
Скъпа Пайпър... Лейкууд е зло...
Мисля, че можем да работим заедно... да им дадем урок....
Ти и аз...Не ми пука дори да си една от тях...
Те трябва да знаят какво е наистина.. Ние сме аутсайдери...
ще ги накараме да си платят... Твоя приятелка, Одри...
Твоя приятелка...Твоя приятелка... Твоя приятелка...
Всички тези любовни писма са писани от твоите мръсни ръце.
Ти и Пайпър сме имали нещо, нали, убиецо?
Между другото, всичките са у мен
Не можете да изтриете историята си!!!
Не можете да изтриеш историята си!!!
Има ли някого у дома?
- Ехо? - Какво правиш? Не, не, не.
Ехо?
Съжалявам, че нахълтвам така. Търся Трой Джеймс.
Ема!