Напред !
Отстъпление !
Назад !
Давай !
Хайде, давай !
Артилерията е без барут и муниции.
Втори батальон е унищожен.
Няма с какво да стреляме по тях.
- Задръжте позицията си. - Къде отиваш ?
Атос !
Какво по дяволите търсиш тук ?
Върни се при хората си.
Там е касапница.
Изпращате саби срещу оръдия.
Ще удържите линията на всяка цена, капитане.
- Трябва да превземем полосата. - Оръдията ни са безполезни.
Къде е обещаният барут ?
Обозът не пристигна.
Трябва да атакувате без артилерийска поддръжка.
Никой от хората няма да е жив.
Вие сте войници, личната гвардия на краля.
Веднага се върни обратно и умри за него.
Това ли е стратегията ви ?
Да наблюдавате как добри хора умират в касапницата ?
Върнете се при хората си, капитане,
или ще ви дам на съд.
Гримо. Невъзможно. Не може да си тук.
Ще ти върна парите. Кълна се.
Мислиш, че можеш да се скиеш от мен ?
Ще те намеря дори и на бойното поле.
Единственият изход е да унищожим това оръдие.
- Трябва ни план. - Атака.
- Какво ? - Мразя, когато прави така.
Атака.
Барута.
Стреляй по барута.
МУСКЕТАРИТЕ 3х1
Ето там.
Можеш да видиш придвижването на войските.
Боят свърши.
Виждаш ли това знаме там ?
Френска победа.
- Кой ще си ти, Мари ? - Портос.
О, аз ще съм Д'Артанян.
Не можеш да ме убиеш с тази ризница.
Казах ви да не идвате насам.
Искахме да видим боя.
Войната не е игра.
Съберете се всички. Елате тук.
Хвърли пръчкахта , Мари.
Ела. Тръгваме си.
Какво е това ?
Това е знака ми - лилия. Мускетар съм.
Като се върнем го махаш.
Не ми говори като на дете.
Тогава не се дръж като такова.
Ела, закъсняваме за уроците ви.
Как би могъл да разбереш. Ти си само монах.
Какво не е наред ?
Човек, фигура.
Само гарваните имат работа там.
Бих дал всичко точно сега да съм обратно в Париж.
Оооох !
Довърши го.
Ако толкова искате да се биете, мога да ви пратя на полето.
Не е ли достатъчно жесток светът и без това ?
Клермон, защо си дошъл ?
Малко невинно забавление, министър Тревил, нищо повече.
Ферон.
Трябваше да предположа, че ти си зад това.
Хайде стига. Червената гвардия и мускетарите
винаги са били в здравословно съперничество.
Това са кадети,
а ти ги изправяш срещу тренирани войници.
Този наистина има нужда от още малко тренинг.
Бягай момче.
Скрий се под полата на мадам Д'Артанян.
Като губернатор на Париж, това
не ви дава право да третирате червените гвардейци
като собствени побойници.
Тероризиращи и преследващи хората.
Във война сме Тревил.
Градът мирише на неподчинение и революция.
Червените гвардейци са единствените, които ни защитават от анархията.
А сега, защо не си вземете мускетарчето,
да си идете в къщи и добре да го позавиете.
Време е да си ляга.
Хайде.
Какво следва ?
- Генерале. - Защо си тук ?
Здравей.
Току що загубихме половин рота,
защото не получихме обещаната помощ.
Добри бойци загинаха напрано. Къде е генералът?
Не разбирате, не знам, сър.
Той ме изпрати за картите, с коитзо да определим пътя
на артилерията, и след това просто препусна с някого.
Войник ?
Не, не тръгна по свое желание.
Покажи ни.
Транспорта с оръжията последно докладваха, че е стигнал Дуай.
Генерала тръгна натам.
Не целия.
Намери някакви коне.
Спри. Нито крачка.
Ген. Лантие. Какво търсите тук, сър ?
Караме барута. Счупихме колело по пътя.
Генерале, ранен сте.
За почест на висш офицер.
А, останалите, действайте по моя заповед.
Прикрийте се.
Никакво движение.
Ето те Люк.
Извинете ни господа.
Съжалявам, ако децата са ви обепокоили.
Трябва да се върнем в манастира.
Спри.
Млад си и невъздържан.
Открих го, деца!
Никога не обръщат внимание какво се случва около тях.
Не са видяли нищо.
Лек ден.
Гледай право напред, не бягай.
Сега по бавно.
За Бога.
Направих каквото искаше.
Вземи оръжията и ги продай.
Манастира трябва да е близо.
Ще скрием барута там, докато се свържа с испанските купувачи на границата.
Ще напуснем манастира веднага
заради децата.
Децата, да.
Часът за уроците им е минал, братко.
С най-голямо уважение, абате
не разбираш опасността.
Тези хора не бяха войници.
Това, което видях на пътя си беше хладнокръвно убийство.
Тук сме сами и не можем да се защитим.
Никога не сме сами, братко.
Имаме най-добрата защита в света.
Бог се грижи за нас.
И преди съм виждал насилници като тези.
Твърде дълго живееш в света и в миналто си.
Отдал съм живота си на Бог.
Но се грижиш за брадата си, както някой би се грижил за розите си.
И ето те, говориш отново като войник.
Простете абате, но не разбирате.
Мисля, че разбирам.
Привързах се към вас през последните години, Арамис.
Компанията ти е удоволствие за мен, но душата ти
е невъздържана и объркана
както в деня, когато дойде тук.
Търсиш нещо,
което няма никога да откриеш в живот пълен със съзерцание.
Ако тези хора дойдат тук,
ние ще ги посрещнем с божията любов.
Да бъде волята му.
А сега поеми задълженията си.
Отворете вратите.
Хайде братя, отворете вратите.
Търсим подслон, братко.
Нападнаха ни на пътя.
Добре сте дошли.
Пуснете ги вътре, братя.
Не разбирам.
Казахте, че са ви нападнали.
Няма ли ранени ?
Разпитвате ли ни ?
Отворете вратите.
Отдръпни се.
Ще го направя аз.
Дръпнете се.
Затворете монасите в параклиса.
Ако се съпротивляват, убий ги.
Доведи ми генерала.
Мърдай, мърдай.
Тук сме, добро момче.
Та, всички ли разбираме ?
Правилно, движете се, движете се.
Върви. Върви.
- Ще се върнем ли ? - Разбира се.
Ела тук. Ела. Дай ми шапката си.
Ела тук.
Дай ми палтото си. Хайде.
Ето те.
Любимата ми част от боя винаги е краят му.
Когато останат само мъртвите...
с тайните си.
Тогава започва истинския бой.
Борба за плячката.
Сега, генерале...
ти плячка ли си или един от мъртвите.
Няма да те моля за милост.
Ти си нищо повече от парижка улична отрепка.
Дали си спомняме някогашните игри на криеница ?
Сега ще изиграем една такава игра.
Но трябва да сме много тихи. Шшш.
Не съм си обула обувките.
Не се притеснявай. У нас са.
Всички, насам.
Проверете дали в горните стаи не се крият монаси.
Насам, вървете, вървете.
Да тръгваме.
Заведете всички в параклиса.
Хайде, движение.
-Къде е Люк ? - Не знам.
Децата насам.
Тук. Спрете.
Адел, скрий ги зад буретата.
Прибери всички. Всички.
Това не е било засада. Било е екзекуция.
Май има проблем.
Хайа, хайа !
Хванете го.
Къде е ? Претърсете и го намерете.
Вземи още хора. Провери в мазетата.
Пиер, върни се.
Хей.
Пробвай това.
- Не е зле. - Добра находка.
Хайде.
Помощ.
Помогнете ни. Помощ.
Чакай. Спри.
Моля, бързо.
Помощ.
Шшш.
Мъжете, които убиха войниците, превзеха манастира.
Абатът е мъртъв.
Добре.
Ще ни покажеш ли пътя ?
Добро момче.
Не трябва ли да докладваме какво намерихме тук ?
- Задължени сме като войници. - Но сме и мускетари.
Камбаната ? Кой би камбаната ?
Момчето, което срещнаме на пътя.
То избяга. Трябваше да го убием.
Постави хора извън стените.
Никой друг не трябва да се измъкне.
Докарай ми коня.
Ще изляза да посрещна испанските купувачи на границата.
Кой е там ?
- Покажи се. - Стой. Стой. Не него.
- Това е... - Арамис, знаем.
Това не е въможно.
Ти все още имаш тази склонност да се забъркваш в беди, братко.
Портос.
Името ти е Портос ?
- Като героя в разказите ? - Разкази ?
Нося името на бащата на майка ми.
- Ти си "бил" оня Портос ? - Оня, да.
Това е оня Атос...
и оня Д'Артанян.
Историите са истински ?
Репутацията ни ни изпреварва.
Неведоми са пътищата божии.
Не съвсем.
Идваме от долината там долу,
от нещото наречено война.
Войната ни е позната.
Особенно онези малките.
Деца излезте. Запознайте се с приятелите ми.
Сега само трябва да ги отведем на сигурно място.
Гледайте напред, само напред, така.
Дофинът расте
а кралят се вдетинява.
Понякога се чудя, кой Луи е детето.
О, по дяволите.
Ще ми помогнеш ли ?
Ето те.
- Добре ли си ? - Благодаря.
Страхувам се...
Мислех за една семейна болест.
Крехкият ми бурбонски гръбначен стълб.
Благодаря.
- Съжалявам. - Няма нищо.
Луи беше щастливец, че не наследи болестта на баща ти.
Луи винаги е бил благословен.
Майка му беше Мария де Медичи.
Майка ми беше прислужница.
Е, не точно.
Винаги на разположение, знаеш какво имам предвид.
Въпросът за потеклото ти никога не е притеснявал краля.
Духът му е щедър.
Получи един трезв съвет да те признае.
Но...много те обича.
Понякога изобщо не приличаш на испанка.
Понякога ти не изглеждаш като копиле.
Наистина трябва да правим това по-често.
Това значи се случи с барута ни.
Отворете вратата.
Това е човека, когото видях на бойното поле.
Трябва да изведем всички от там.
Може да са тръгнали за подкрепления.
Дръж външният район под око. Никой да не напусне.
Ще изчакаме да се стъмни.
Ако успеем да крием децата дотогава
ще имаме шанс.
Здравей Арамис.
Какво има ?
Нека попитаме него.
Тя пита дали ти си великан.
Няма да те изям, защото не съм гладевн...още.
Хей.
Мисля, че тя те харесва.
Показва го по смешен начин.
Радвам се да те видя отново приятелю.
Много време мина. Не по моя вина.
Не можех да отида на война с вас Портос.
Бяхме приятели.
Винаги бях сигурен,
че ми пазиш гърба.
Обещах на Бог,
- приех обет. - А обета към нас ?
Един за всички ? Къде остана това ?
Четири години са много време.
Научихме се да живеем без теб.
Канстанс, търсила си ме ? Нещо спешно ?
Мисля, че ще ти трябва това.
Какво си намислила ?
Люк, деца, тръгваме.
Аз ще мина пръв.
Като подръпна въжето, прати първото.
Хайде, гледай встрани.
Сега.
Тръгни пръв Люк и помогни на децата от другата страна.
Ще преминаваме един по един.
Сега приятели ли сме ?
Шшш.
Марчио и Червените гвардейци постоянно ползват старата баня.
Там могат цяла нощ да пият и играят комар, както и други неща.
Констанс, аз съм министър на короната.
Е, поне за една нощ можеш пак да си мускетар,
Ще покажем на Ферон и гвардейците му
че нас не бива да ни обиждат.
Тръгваме. Ставайте.
Насам.
Ти си на ред.
Нали и ти ще дойдеш ?
Имаме още работа тук.
Барутът не бива да попадне в чужди ръце.
Вървете към планината. Ние ще ви намерим.
Вашите братя ви очакват.
Огън. Огън.
Насам. Насам.
От тук. Бързо. Бързо.
Вече не сте така наперени, а ?
Минитър Тревил.
За какво става дума ?
Капитане, в бъдеще си изберете някой с вашата големина.
Деца, стойте в строя.
Тук пътеката става стръмна.
Защо не си ми раказвал историите, които ни нарече истински ?
И ти си бил един от тях, мускетар !
Отказах се от този живот, когато дойдох в манастира.
А сега ?
Пиер, не хвърляй неща. Бъди тих.
Не прави това.
Избягали са.
Не може да са далеч.
Впрегнете конете.
Испанските купувачи идват.
Почисти се.
Тревил е срам за Франция
Кой войник би дал на жена да управлява
хаоса в гарнизона.
Може би и топли леглото,
докато идиота съпруг е на война.
Има нещо странно свързано с тази кучка.
Тя е дяволски хитра.
Ела тук.
A сега
си я оставил да превърне Червените гвардейци
в посмешище.
Това подронва авторитета ми Джордж,
не бива да се повтаря.
Люк, Люк, скрий децата там.
Братя, скрийте се. Движение.
Където и да е. Бързо.
Разпръснете се.
Браво. Сега шшшът, бъдете тихи.
Влезте там. Скрийте се.
Остани с децата.
Сега ти ги пазиш.
Какво ще направяиш ?
Елате тук.
Махни се от децата.
Пусни ме, пусни ме, Арамис.
Пусни я.
Не мърдай.
Ще го убия.
А, значи божият човек някога е бил войник.
Твърде дълго ходиш в расо.
Люк.
Ти наистина си мускетар.
Малко поръждясал.
Не съм сигурен, че още искам да съм войник.
Отворете вратите, испанците са тук.
Мускетари.
Спри го Портос. Поеми колата.
Испански войници.
Няма да им позволим да вземат барута.
Уоу.
Искаш ли помощ ?
Просто стреляй точно.
Сега ще стане напечено.
Само да ми кажеш пак, че това не ти харесва.
Благодаря за всичко, което правиш.
Ти бъди добър, о.к.
Грижи се за братята.
Да, ще го направя.
Та, мислиш ли, че ще са ни нужни 3 коня или 4?
Мисля, че разбрах плана ти.
А сега...май ми посочваш друг път.
По време на цялото напрежение и опасности
ти беше много по близък с мен от всички други години заедно тук.
Никога не съм се чувствал така...жив.
Ти ме направи такъв.
Мускетар.
Ти си много неща Арамис...
но да си монах не е едно от тях.
Не можеш да спориш с Бог.
Люсиен.
Имам това, което искаше.
Къде беше. Нужен ни беше.
Успокой се.
Плановете се провалиха заради намесата на мускетари.
Внимателно.
Изпий го и всичко ще се оправи.
Не мога да живея с болката.
Нека лекарството подейства.
Ето.
По добре ли си ?
Никога вече не ме оставяй.
Имам всичко нужно в Париж.
Тези заповеди веднага да се изпратят
във военния обоз в Багньо.
Трябва ми отпочинал кон.
Беше дълга езда.
Атос.
Не знаех. Защо не се обади.
Портос. Министър.
Арамис. Ти се върна.
Май никога истински не съм си тръгвал.
Д'Артанян ? Той не е ли...?
Не, ъ, имах важна работа
в гарнизона.
Кой е това ?
Губернатора на Париж, командир на Червените гвардейци.
А, Тревил.
Виждам, че вече си намерил няколко поотраснали мускетари.
Губернаторе, не понавате Портос.
Атос, Арамис.
А, героите от войната.
На живо не са така впечатляващи.
Но пък легендите обичат да преувеличават всичко, дори смелостта.
Ше си имаш разправии с
капитана и хората му Ферон.
Ще са разположени тук в Париж.
Още от днес.
Няма да се връщаме на фронта ?
Може би така е най-добре.
Нужни са ни боеспособни хора, които да се борят за Франция,
не някои остарели ветерани.
Откакто те нямаше света се промени.
Сега Париж е моя град.
Изпречи ми се на пътя и ще съжаляваш.
Субтитри от - www.addic7ed.com -