Някакъв откачалник е убил три момичета. Трябва да внимавате.
Трупът, който откри вчера е на майката на Томи Лий Ройс.
И ти не си много забавна, хлапе.
Отивам на погребение следобед. - Баба ми също!
Ти уби майка ми, мръсна кучко!
Ще видиш какво ти се пише!
Внезапно ли стана? - Имаше рак.
Обвиняват ме, че съм удушила и обутилчила Лин Дюхърст.
Съжалявам.
Много.
Ще се оправя. От утре пак ще спра да пия.
Не, утре ще ти трябва още едно питие. - Ще се разкараш ли?
Във формуляра, който те помолих да попълниш...
Във веселия формуляр?
Да, във веселия формуляр.
Забелязах, че срещу въпроса -
"Някога обмисляли ли сте да убиете себе си или други?" -
си отговорила с "да".
Искаш ли да поговорим за това? - Не.
Обмисляла ли си самоубийство?
Правила ли си опити да се самоубиеш? - Не.
Замисляла ли си се как да го направиш, ако се наложи?
Виждала съм много и не са красива гледка.
Те са... - Какви? - Жалки. Нелепи.
Както и да е, не желая да се озова в моргата.
Виждала съм какво правят с хората.
Посещаваше ли психолог след самоубийството на дъщеря ти?
Не, получих нервен срив.
Какво се случи? - Нищо. Просто...
доста крещях на хората, счупих разни неща в мивката
и пиех прекомерно,
вбесявах всички в радиус от десет мили
в продължение на година, 18 месеца, а после...
знаете как става.
В крайна сметка се налага да си плащаш ипотеката.
Бракът ти се е разпаднал. - Ами, да.
Повечето бракове не оцеляват след нещо подобно, нали така?
Загубата на дете.
Преживяване, което променя хората. Завинаги.
Така бих казала.
Как промени теб?
Тъжна съм.
Преди не бях. Имам предвид, случвало се е. Но...
не беше постоянно състояние.
Не определяше коя съм.
Не изглеждаш тъжна. Извинявай, нямам намерение да противореча,
че си тъжна. Ти единствена знаеш как се чувстваш.
Но от колегите ти, от приятелите ти на работа,
останах с впечатлението, че си душата на компанията.
Хубаво.
Потайна ли си? - Не.
Всички знаят за Беки, какво се е случило.
Не, исках да кажа...
Съзнателно ли усещаш тъга,
но въпреки това си слагаш маската на силната, веселата, в работата?
Не, обичам работата си.
Смяташ ли, че си гневна?
Както и тъжна?
Понякога.
Режеш като бръснач.
Хората малко се страхуват от теб, нали? - Кой го е казал?
Просто наблюдение.
Какво мислиш за това, че хората се страхуват от теб?
Е, понякога е от полза, за да се оправя с някого в работата.
Често си имам вземане-даване с доста по-едри от мен.
Вие страхувате ли се от мен? - А трябва ли? - Не. Не.
Не е нужно да се страхуват от мен,
освен ако не са извършили нещо нередно.
Да се върнем на втората част от въпроса - "други".
Обмисляла ли си да убиеш други хора?
Отговорът "да" тях ли касае?
О, да.
Обясни ми.
Кога за последен път си се чувствала така?
Ами, онзи ден,
с радост щях да удуша внука си,
пръскал с пожарогасител в училище,
понеже друг се обзаложил с него на пакет чипс, че няма да го направи.
Докато мен ме привикаха и ме накараха да се почувствам ей такава.
Друг случай.
Миналия четвъртък с удоволствие щях да извия врата на сина си,
който, след като настоятелно отричаше,
накрая призна, че кривнал
с гадното си бивше гадже, малката кучка,
докато прекрасната му жена била в болницата
и раждала първото им дете.
Оказа се лъжец.
След това... Кога беше?
Преди две седмици.
Спокойно можех да удуша сестра си Клеър.
Тя е алкохоличка.
Възстановяваща се алкохоличка и пристрастена към хероин.
Беше съвсем чиста -
като изключим едно-две залитания с алкохола - почти 12 години.
А взе, че се натряска на едно погребение.
И каза, че аз съм виновна, което...
... беше и не беше така.
Всъщност, в същия ден се случи онова нещо,
заради което се озовах тук, при вас.
Разкажи ми за Клеър. Преди две седмици.
Защо е смятала, че ти си виновна, че се е натряскала?
Мислех, че ще останем по-дълго.
Мислех, че и двете ще останем, а изведнъж ти офейкваш!
Стоя си там самичка, никого не познавам,
освен, да речем, трима души.
А теб те нямаше пет часа!
Каза: "Няма да се бавя."
Няма автобуси, там, където те живеят.
Е,
може и да има, но не им знам маршрута.
И какво трябваше да правя?
Да се прибера пеша? Да се кача на автостоп?
Да извикам такси?
Да прелетя?! - Клеър!
И това ако не е Клеър!
Как си? Къде се изгуби?
Не съм те виждал от години.
Спайк.
Да не ви прекъсвам?
Не, ние...
Няма да ви прекъсвам. Но те видях
и реших да те поздравя, щото...
Дявол да те вземе!
Познавам ли те?
Струваш ми се позната.
Това е сестра ми.
А, така значи! Ето защо.
Катрин.
Спайк. Как си?
Реших, че те познавам. Реших, че си...
Едно ченге се мотае наоколо, приличате си.
Истинска кучка, извинете френския ми.
Има се за голяма работа.
Прибра Арън за притежание на наркотици.
Почти му строши ръката.
Не си ти, очевидно.
Е, ако се беше кротнал,
нямаше да се налага да му показва кой командва.
Погребението на майката на Томи Лий Ройс беше час след това на Хелън.
В същия крематориум.
Затова си тръгнах, върнах се. Съжалявам.
Не биваше да те оставям.
Знаех, че си уязвима и не биваше да си тръгвам,
но това е причината.
Съжалявам.
Шегуваш се.
Можеше да ми кажеш. Щях да разбера.
Той беше ли там? Пуснаха ли го от затвора?
Да.
Леле!
Даниъл. Даниъл.
Извинявай. Ще ми направиш ли услуга, скъпи?
Ще заведеш ли Раян на училище навреме?
Трябва да тръгвам за работа, а Клеър е...
Тя добре ли е? - Един бог знае.
Не я виждам да стане преди време за вечеря.
Извинявай, че те моля. Нямаше...
Всичко е наред, не се тревожи.
Ще го оставя на път за работа.
Имаш чай. - Благодаря.
Обичам те.
Ще ми се да знаех какво е ставало с теб.
Ще се погрижиш ли да си изяде закуската?
Разбира се.
И накрая, но не на последно място, станал е...
пожар в апартамент над магазин в Рипонден,
докладван малко след полунощ тази сутрин.
Апартаментът е изгорял.
Пожарникарят ни каза, че има няколко показатели,
които говорят за умишлен палеж.
В апартамента е нямало никого, издирваме наемателката -
Вики, Виктория, Вики Флеминг -
50-годишна.
Работи на щанда за козметика в универсален магазин "Осуалд",
според хазяина, собственик на магазина.
Шаф, ще провериш ли дали е отишла на работа тази сутрин
и какво знае за случилото се?
Ан, ще отидеш ли с него? Това е всичко, народе.
Внимавайте.
Добро утро, сър. Добро утро, шефе.
Шефът ще мине да те види.
В 13:30 следобед. В кабинета ми.
Лоша работа.
Добре ли си?
Мислила ли си за пенсиониране?
Не, сър.
По здравословни причини.
Защо? Какво ми има?
За малко не умря преди 18 месеца.
Китката ме боли, когато температурата пада под нулата,
но иначе...
Подобно нещо оставя белези,
психически, освен физически, Катрин.
Стигнахме донякъде с пенсията по здравословни причини миналия път.
Но не това исках, не го искам и сега.
Сър.
Струва ми се, че имаш неразрешени проблеми,
защо иначе ще се появяваш на онова погребение вчера,
погребение, до което, както знаем и двамата, по 1001 причини
не биваше да припарваш.
Предложиха ти посещения при психолог, когато напусна болницата преди 18 месеца.
Да. - Ходи ли?
Да.
Завърши ли курса на лечението?
Добре. Давам ти възможности, Катрин. Две.
Искам да посещаваш полицейския психолог.
Искам да завършиш
какъвто и курс на лечение ти предложи.
Другата алтернатива -
мисля, че си струва да я обмислиш.
Сериозно, имаш дълга и забележителна кариера,
многоуважаван полицай, преживял огромна травма.
Защо да не се срещна с "Човешки ресурси" да задвижа
пенсиониране по здравословни причини? - Няма да ми го причините.
Няма да бъдеш дамгосана.
Ще се пенсионираш с пълна пенсия.
Да, като загубя заплатите за следващите три години.
Е, искаш ли да го обмислиш? - Не.
Хубаво. Тогава ти остава първия вариант.
Ще се виждаш с полицейския психолог, докато работиш,
но този път ще завършиш
какъвто и курс на лечение ти предложи.
Клеър успя ли да остане трезва през последните две седмици?
Рано е да се каже. Но,
да. Беше инцидент, който разтърси най-вече нея.
Посещава всички срещи на "Анонимните алкохолици" оттогава.
Правят всякакви неща - танцуват джайф...
Тя си има ново гадже.
Ами Даниъл?
Бог знае.
А Раян?
Слуша седмици наред. Но...
никога не знаеш кога ще позвъни телефона
и ще се обади г-жа Бересфорд.
"Елате да си го приберете."
Много ти е на главата.
Като повечето хора на моята възраст, предполагам.
Постъпила си много безкористно, когато си се погрижила за Раян.
Сигурно е имало моменти, когато ти е било тежко.
Е, не се задълбавам.
Винаги съм се съсредоточавала върху факта, че вината не е негова.
Разкажи ми за Томи Лий Ройс.
Какво за него?
Какво те отведе на погребението?
Имам приятелка, която се бои от птици.
Страда от фобия.
Един ден някакъв паун
се появил и стърчал пред входната й врата.
Нямам представа откъде се е взел, но стоял там часове.
Тя не посмяла да излезе, мъжът й бил на работа,
каза, че се чувствала твърде глупаво, за да се обади някому.
Затова се втренчила в него от прозореца в гостната с часове,
докато си тръгнал.
Попитах я: "Защо?"
А тя ми отговори: "Защото знаех къде е."
Та може би затова.
Исках да се уверя, че знам къде е, докато го върнат обратно.
Да се върнем на въпроса
дали си обмисляла да убиеш себе си или други.
Ами него - Томи Лий Ройс?
Дъщеря ми умря заради него. Вие как мислите?
Разкажи ми за това. - Вижте,
ако наистина исках да го убия,
можех да го направя на лодката, преди 18 месеца.
Беше на пода, безпомощен,
можех да му изритам вътрешностите, но не го направих.
Всъщност, го залях с пяна,
за да не може да се самозапали.
Когато се стигна дотам,
инстинкът ме накара да постъпя правилно.
Съжаляваш ли за това? - Не.
Как мина?
Толкова зле?
Слушаш се как дрънкаш глупости.
Капят от тавана и пълзят надолу по стените.
Стаята така се преизпълва с тях, че когато свършиш,
ти се иска да нахлузиш галошите и да прегазиш, за да се отървеш.
Искаш ли да пийнем довечера?
На излезем и да хапнем?
Да, всъщност. Ще бъде приятно.
Аз черпя. - Защо?
Щото ми е кеф да се изръся.
Добре.
Що се отнася до останалите новини... - Какво?
Май са открили друг труп.
Къде? - Пак в Бригхаус. Също като първия.
Не е намерено нищо на място, което да установи самоличността й.
За момента знаем, че е бяла,
165 см., със слабо телосложение.
Руса коса до раменете.
Размер обувки - 38 номер. Между 30 и 60-годишна.
Трябва да проверим безследно изчезналите в областта, цялата полиция,
а после звено по звено,
като започнем, да речем, от преди четири седмици.
Да се проверят камерите в района,
може да са малко, но да видим какво ще разберем.
Уж теренът е обхванат,
но не видях камери.
Пак повтарям - от преди четири седмици.
Има доста къщи отсреща, както и от същата страна.
Улица "Джубили Терас" 35-75 дава донякъде изглед към мястото.
Налага се да говорим с всички живущи.
Автобуси № 259 и № 278
минават оттам по ул. "Халифакс Роуд".
Някой може да е видял нещо от горен прозорец.
Да обиколим депата, от които потеглят автобусите,
има ли шофьори, които редовно минават тези маршрути,
редовни пътници, които се возят горе.
В прессъобщението ще включа
обръщение към всички, ползващи някой от двата автобуса,
както и всички, които редовно изминават пътя.
Същия убиец ли търсим, как мислите, сър?
Явно е била удушена,
налице е някакво вагинално обезобразяване,
както и при предишните три жени. Така че,
да. Джон! Ела да вземем вещите при аутопсията.
Наложи се Ема да отиде на зъболекар.
Разбира се.
След десет минути? Ще се видим долу.
Джон? Шефът те търси, друже. Готов е.
Добре.
Здрасти.
Сега ли? Не, няма проблеми. Ще се върна горе.
Две минути. Запали колата.
Вярно ли е, че има нов труп?
Да. Да, вярно е.
Същия...? Или друг...?
Жертва на трафик?
Ами, да, така изглежда.
Не бива да питам.
Джон!
Добре ли си?
Да.
Да. Не.
Всъщност, не.
Оказа се, че жена ми е започнала да спи
с едно копеле, с което работи.
Исусе! - Мамка му.
Бяха ме извикали на наблюдение, решила, че няма да ме има цяла нощ,
така си беше, но после ме отзоваха, затова се прибрах у дома.
А те бяха там.
Не съм казвал на никого.
Боже,
кофти работа.
Кога стана?
Преди две седмици.
Познава го от години.
Децата си бяха вкъщи!
Женен е, и той има деца.
Гадно.
Да.
Както и да е.
Наистина съжалявам, Джон.
Вината не е твоя.
Искаш ли да излезем на питие някой път?
Извинявай. Беше неуместно.
На питие? - Попитах.
Значи не? Съжалявам. - Кога?
По всяко време. - Добре.
Наистина? - Но не довечера.
Не. - Може би... - Някой път,
по-късно през седмицата.
Накъде си тръгнал? На някое вълнуващо място?
На аутопсия.
Какво, на аутопсията на жертвата?
Задушаване.
Подезичната кост вероятно е счупена.
Ще ви покажа, когато я отворя.
Причиняваш ми болка! - Не биваше да го правиш!
Джон?
Ноктите.
Ноктите. Извинявай.
Набюдава се вагинално нараняване и разкъсване.
Добре ли си?
Да, да, да.
Просто не съм идвал от известно време.
Колко пъти се налага да ходиш?
Шест. С днешния включително.
Създава си преценка,
а после дава препоръки.
На кого? Какви препоръки?
Може би ще се наложи да ме порицаят.
Ходила ли си?
Правила ли си нещо подобно?
Той прави паузи.
Седим си в мълчание.
Мисля, че разчита на идеята, че природата ненавижда празнотата,
та ако седим досатъчно дълго, ще се почувствам задължена да я запълня с...
лайна. И аз го правя.
Това ли се оказа? Лайна?
Някои неща.
Вижте, ако наистина исках да го убия, щях да го направя.
Беше на пода, безпомощен,
можех да му изритам вътрешностите.
Но не го направих. Всъщност, го залях с пяна,
за да не се самозапали.
Съжаляваш ли за това? - Не.
Разбира се, че съжалявам. Единствената причина
да не го смеля от бой беше, че той го искаше.
"Убий ме, убий ме!"
"Разкарай се, лайненце, няма да ти играя по свирката."
Пропуснах да спомена, че след като го залях с пяна
имах намерение да му изкарам душицата.
За жалост обаче - която и да беше - нахлулата полицайка
ме издърпа. - Кучка.
Е, радвам се, че не си го убила,
защото щеше да загазиш още повече.
Да, но мира нямам. Едва ли щях да загазя.
Мисля, че вероятно щеше да ми се размине
по един или друг начин.
Ти не беше там. Той беше почти умрял.
Много зле. - Ти си нещо повече.
Не, не съм.
Готови ли сте, дами?
Да, аз съм готова.
По кое време излиза Майкъл Джексън?
Всеки момент. Извинете, него ли чакате?
Работата е там, че му отнема час и половина да се приготви,
докато си сложи грима и се настрои психически.
Бива ли го?
Знаете как е.
Преди две седмици имахме Роби Уилямс,
той... ставаше.
Елвис ще се върне последващата седмица.
Гледахте ли Елвис миналия път?
Щото беше при нас. Преди шест месеца.
И той... не беше зле.
Знаеш ли какво наистина ме разяри, когато го видях,
колко добре изглеждаше.
Явно добре се грижи за себе си вътре.
Нарцистичен кретен.
Може би съм се надявала, че са му видяли сметката,
че го пребиват редовно и му се изреждат. - Възможно е.
Не може да си сигурна.
Върти всички на малкия си пръст.
И защо? - Тичат в кръг, подмокрят се.
Защо?
Обзалагам се, че получава писма.
Обзалагам се, че върволица млади, заблудени кучки са влюбени в него
и искат да го запознаят с Исус.
Е, така или иначе
няма нищо приятно в затвора "Грейвсенд".
Справи се страхотно, Катрин.
Смъртта щеше да е твърде хубава.
Стореното от теб е идеално.
Ей, осигури ли си вече алиби?
Не започвай.
Е, направи ли го?
Не.
И защо не?!
Не мога. Всичко проверих -
календара, смартфона, бележника, графика.
Не ме е грижа, пет пари не давам, сигурна съм, че не съм го извършила.
Помоли ли някой друг да провери заниманията си?
Каква полза? - Е, може да освежи нечия памет.
Дай ми датите, а аз ще поразпитам наоколо.
Добре.
Дай ги де.
Ще ти ги изпратя на смс. - Кога?
Утре.
Ще забравиш.
Може да ми напомниш.
Направи го, щом се прибереш. Какво, сега?
А, ето го и него. Моят рицар на бял кон. Били!
Дали ме видя? Глупчото пак си е затрил очилата.
Задният му мигач не свети.
А, да, ще му кажа.
Ела тук.
Лека нощ, миличка.
Пусни ми смс, веднага щом се прибереш. - Лека нощ.
Ей!
Защо си толкова загрижена да си осигуря алиби?
Защото ме е грижа за теб.
Да не би Майк Тейлър да ти е опявал?
Не. - Опявал ли ти е?
Не! - Опявал ли ти е?
Защото е събирал мнения за мен
и ги е предал на Правийн,
понеже психологът ми каза
какво мислят колегите за мен.
Имаш предвид огромното уважение, което всички изпитват към теб?
По-добре не му разказвай споделеното тази вечер
за онзи кретен, щото ще разбера.
Мислиш ли, че бих?
Мислиш ли, че бих го сторила?
Не, само ти казвам.
Извинявай, заплашваш ли ме?
Не. Само си приказвам.
Няма нужда да ми изпращаш датите на смс. Опитвах се да ти помогна.
Добре. - Хубаво.
Лека нощ.
Лека.
Била е задушена с доста тясна връв,
съдейки по посиняването на мускула.
С нещо като електрически кабел.
Ожулването по десния крак
е станало, предполагам, по време на борбата.
Все още е била жива, когато е станало.
Била е вече мъртва, обаче,
когато са нанесени вътрешните вагинални рани.
Можеш ли да бъдеш по-конкретна за възрастта й?
Органите й са в добро състояние.
Не е пиела, не е пушила.
Не е раждала.
Зъбите са в добро състояние.
Не е водила обичайния живот за проститутка?
Между 45 и 55-годишна.
Възможно ли е да е източноевропейка?
Не. Британско зъболечение.
И още си убедена, че е престояла там две или три седмици?
Растежът на косата от корените е на не повече от три седмици,
дори лющенето на кожата.
Където я намерихме ли е била убита?
На място имаше много малко кръв, но е валяло
и земята беше пореста.
Загубили сме всякаква хипостаза,
заради обезцветяването на кожата,
така че не бих могла да ви кажа.
Същия убиец ли търсим? - Да.
Не със същия бяс, нито със същите вътрешни наранявания, но да.
Къде са всички?
Раян си легна.
Клеър и Нийл са в кухнята с Уини и Илинка,
защо не се прибират вкъщи тези хора?
Добре ли си?
Получих писмо от адвокат.
За бракоразводно дело.
Здравейте.
Мисля, че са открили още един. Даваха по новините.
Новините от страната.
Обявили са го официално?
Казаха, че всичко сочи още един труп.
Не знам колко е официално.
Тя се тревожи да не е друга, която познава.
Разправя, че постоянно изчезвали.
Не е само това. Пуснали са онзи тип под гаранция.
Да ти налея ли чай?
Катрин?
Не, благодаря. Кой тип?
Онзи, когото повали с електрошок. Казва се Горан Драгович
и тя е ужасена, че ще започне да я преследва.
Пуснали са го под гаранция?
Обвинили са го в лишаване от свобода чрез измама,
трафик на хора и...
Трафик на хора с цел проституция.
И са го пуснали навън под гаранция.
Леле! - Луди ли са?
Не означава, че си в по-голяма опасност. Кажи й.
Може да е излязъл, но още не знае къде си.
Означава, че познава някого
с достатъчно пари да плати гаранцията му.
Кнезевичи?
Един бог знае.
Положително погледнато, няма да ходи никъде,
защото са прибрали паспорта му.
А това е плюс. - Има още нещо.
Какво?
Тя иска да се върне на работа в бисквитената фабрика.
Не може да го направи.
И аз не мисля, че е добра идея,
но тя все повтаря колко мило се отнасяли с нея,
с другите хора, онези, които я управлявали.
Бизнесът им е законен.
Няма значение. - Наемали са жени, жертва на трафик!
Собствениците вероятно не съзнават,
че жените са жертва на трафик, вероятно наистина са били мили.
Проблемът е... - Как е възможно да не знаят? Не им плащат!
Напротив, плащат им! Фабриката им плаща.
Онова, което се случва е, че трафикантите основават
законна агенция за подбор на персонал.
Не раздуват наляво-надясно, че са престъпници и отрепки,
не е изписано върху челата им.
Предлагат персонал, жени, наемни работници,
бисквитената фабрика им превежда парите,
на агенцията за заетост/ престъпнците и отрепките,
а те не изплащат надниците на жените.
Така изкарват парите си.
Подли копелета. - Въпреки това не може да се върне там.
Защото не е невъзможно
Канезевичи още да имат хора, които ходят там всеки ден.
Ще я видят и може да я проследят.
Наистина не може, Уини, сериозно.
Налага се да й го разясниш.
Не може да продължаваш да спиш тук.
Днес гледаше ли да си заета с нещо?
Да, всичко е наред.
Добре ли си?
Умът ми не го побира какво е преживяла тази жена. Илинка.
Откъде им е хрумнало,
че могат да постъпват така с хората?
Нийл ще остане ли?
Добра си, да знаеш. Нещата, които вършиш за хората.
Аз пропилях живота си с глупости,
но ти наистина помагаш на хората.
И ти помагаш на хората. В мисията.
Правя чай.
Не, изслушваш хората.
Това е важно.
Извинявай.
Опечалена си. Позволено е да си разстроена.
Трябва само да се увериш, че се грижиш за себе си.
Да.
Правя го. Ще го направя.
Нийл мисли, че не го харесваш.
Защо?
Когато ти предложи чай,
каза, че не искаш.
Беше преди час.
Да, знам, казах го, но мисля,
че се страхува от теб.
Само един вид хора
трябва да се страхуват от мен, Клеър. Знаеш го.
Обичаш да си го мислиш,
но някои хора просто са чувствителни.
Да, свръхчувствителни.
Качи ли се да целунеш Раян?
Да. Беше заспал.
Каза нещо днес. Беше странно.
Какво?
Госпожица Уийланд, новата, която чете с него,
запознах се с нея, изглежда прилична.
Каза, че са си говорили за неща, които обича
и неща, които не обича.
Не обича да чете, например, а обича пържени картофи.
Обича яйчен крем и футбол, такива работи.
Явно тя го е попитала: "Ами татко ти?"
"Обичаш ли татко си?"
А той отвърнал, ей така: "Не говорим за баща ми."
Това било. Но защо го е питала за баща му?
Не знае ли, че не бива да го прави. Не са ли й казали?
Питай я следващия път, когато я видиш.
Няма я до понеделник,
работи там само в понеделник, вторник и сряда.
Вие двамата ще си измиете ли зъбите?
Сега. Веднага.
Знам със сигурност, че не си бил на наблюдение онази нощ,
защото звънях на Клифърд.
Събирай си боклуците и се изнасяй, само това ще ти кажа.
И ще го повтарям.
От години те търпя да се прибираш по всяко време.
Не мога да повярвам, че още си тук, да си призная.
Ти трябва да се изнесеш, Джон, а не аз.
Пренебрегваше ни. Нищо чудно, че се случи.
Децата не те познават. - Курва. Пачавра.
Предпочитат Греъм пред теб. - Уличница.
Той им помага с домашните. - Повлекана.
Разговаря с тях. - Мръсна кучка.
Проклетница.
Не си ходил на наблюдение. Ти си лъжец.
Нима? Какво пък знае Клифърд?
Никога не го изпращат на наблюдение заради ишиаса.
Може да попитам Анди Шепърд.
По горещата линия на суперинтенданта.
Може и да го направя. - Нима? Искаш ли телефона му?
Г-н Текели, прочетох становището ви за онова нападение.
Виждам, че още се мъчите
с правописа,
ще намерите ли някого с повече време и търпение
от мен да ви обясни разликата между
"той заплаши да ми счупи ръката" и "натиснах спирачката"?
Благодаря ви.
Донесох ти това.
За да се извиня. Бях уморена и емоционална,
не бях добре и съжалявам.
Реших, че ще ти напомня на мен, защото е бодлив.
И аз имам бодли. Всъщност, кръсти го Катрин
и следващия път, когато ми се ядосаш, може да...
Те замеря с него. - Да. Ще свърши работа.
Или ще го нарека с прякора ти.
Това би ме зарадвало.
Разбира се! Става. Само че нямам прякор.
Имаш!
Нямам.
Имам ли? - Явно не е за пред хората.
Какъв е? - Ами, тайна.
Очевидно, всички останали го знаят.
Всички на горния етаж и още по-нагоре сред началството,
онази банда долу в кафенето, която ни приготвя сандвичите.
Е, какъв е?
Не е много ласкав.
Нямам прякор.
Не. Хубаво. Добре.
Какъв е де?
Приемам извинението ти.
Какъв е прякорът ми? - Нямаш прякор.
Откога го имам? - Не биваше да казвам нищо.
Как ще наречеш кактуса? - Никак.
Хайде де, кажи ми или ще си го взема.
Добре. - Не, кажи ми.
Виж, не съм го измислила аз.
Какъв е?
Ела тук.
Няма да ти кажа. - Хубаво. Както щеш.
Задръж кактуса.
Ето ти датите, когато съм била навън и съм убивала проститутки,
ако още искаш да провериш в дневника си.
С радост. - Хайде де, какъв е?
Преди беше детектив. Разбери.
Ще разбера. - Хубаво! Късмет.
Лъжеш ли?
Браво Ноември 45,
ще се отбиете ли на номер 134, в парк "Кроу Ууд"?
Получихме обаждане от монахиня за предполагаемо самоубийство.
От монахиня? - Парамедиците са на път. Ще изпратите ли някого?
Истинска монахиня? - Не, измислена!
Прието.
Може да са преоблечени и да отиват на моминско парти.
В десет часа сутринта? - Чарли Оскар 965.
Може да са останали от предната нощ.
Чарли Оскар 965.
Бойното ти кръщение, хлапе.
Имаме самоубийство в парка "Кроу Ууд".
Ще те взема, идваш с мен.
"Не говорим за баща ми?"
Да. Слушай, не се ядосвай!
Каза го, но няма нищо по-далеч от истината.
Веднъж щом започна, не говореше за нищо друго.
Какво каза той?
Колко много те е харесал,
когато те срещнал пред магазина и на лодката,
и че все още си мисли за теб.
Каза ли го? Действително ли го каза?
Още си мисли за мен? - Всеки ден.
Да. Каза го.
Да, но с лошо.
Не! Разказваше как ти е носел мляко.
Колко си се ядосал, когато довел приятеля си
и колко му се иска да не го е правил,
защото това сякаш развалило всичко.
Каза ли нещо за това, че съм го залял с бензин?
Каза. Да.
Това беше интересното,
защото каза, че сега мисли само
колко болен си бил, когато се е случило. - Така беше.
Болен бях. Имах сепсис. Не бях на себе си, за малко да умра!
Мисли, че вината е негова.
Каза, че ако не бил довел приятеля си,
нямало да се ядосаш и да го направиш.
Не беше заради приятеля му. Приятно момченце.
Просто се уплаших, че ще разкажат на хората къде съм,
знаех, че ще ме разпънат на кръст.
Не биваше да му посягам, Франсис.
Изобщо.
Никога.
Но не бях на себе си.
Мисля, че той го знае. - Каза ли го?
Не, но видях в очите му,
че все още мисли за теб.
С добро.
"Не говорим за баща ми!"
Ще опитва да пълни главата му с гадории за мен.
Трябва да му разкажеш, Франсис.
Да се увериш, че разбира.
Друг няма да го стори. Аз не мога. - Ще го сторя.
Евентуално.
И за останалите работи, лъжите, заради които ме осъдиха.
Не съм изнасилил Ан Галагър. Луис я изнасили.
Аз й носех блокчета "Марс", давах й да ползва кофата.
Не съм убил и малката полицайка насред онова поле.
Пак беше Луис.
Наложи се да го убия, защото ми налетя с нож! - Знам. - Но никой не ми вярва.
Аз ти вярвам.
Да.
Никой, освен теб.
Хубаво я наритах, баба му,
но първо, тя си го просеше,
и второ, щеше да ме убие.
Напръска ме с онова!
Щеше да ме убие на онази лодка,
ако не беше дошла жената, дето я издърпа,
нея изправиха ли пред съда?
Друг път!
Станало е ново убийство, даваха по новините. Гледа ли?
Също като майка ми.
Тя е умна кучка,
нагодено, сякаш е бил сериен убиец.
Разбираш ли, знам.
Казах ти и преди, разбирам как мисли такава кучка.
Отровна е.
Опасна.
Знам, че трябва да се старая да нямам гадни мисли, Франсис, но
тази има нужда някой да я отърве от мъките.
Той разказваше за разни работи у дома.
Леля му Клеър пие.
Запознах се с нея. Мила жена.
Но между гнева на баба му и проблема на леля му,
да, заслужава нещо по-добро.
Трябва да го измъкнем оттам.
Е, все още не може да го измъкнем.
Но може да го наглеждаме. Нали? - Не.
Франсис, все ти повтарям,
а ти не ме чуваш!
Това не е достатъчно.
Ако детектив, сержант, ме покани на питие,
неетично ли е?
Женен ли е?
Ами, да, женен е, но току-що е разбрал,
че жена му спи с друг.
На възрастта на баща ти ли е?
Не.
Всъщност, да. Вероятно.
Не е стар колкото баща ми, но да, на практика.
Вярваш ли за жена му?
Не си падам по него. Само приятели сме.
Дали и той мисли така?
Не става дума за етика, нали, мила?
А дали е разумно или не.
Знаеш ли, в работата...
Да?
Имам ли прякор?
Един-два.
Един-два?
Не ги употребявам.
Толкова ли са ужасни?
Смяташ ли, че мога да изляза на питие с него?
Разбираш ли, интересува ме възможността
да стана детектив, евентуално.
Та, какви са тези прякори?
Защо си ме взела на прицел? - Защото си тук.
Никога не съм срещала монахиня.
Смяната на темата
беше така неуловима, че едва забелязах!
Баща ми казва, че е комплимент, ако хората ти измислят прякор.
Хората не си правели труда да измислят прякор
на някого, за когото не ги е грижа.
Е, тогава, какви са? - Не бери грижа за тях.
Не съм угрижена.
А развълнувана.
Не знаех, че имам прякор. Даже два.
Здравейте. - Добре ли сте?
Изпаднала е в шок. Ще се оправи напълно.
Къде е?
Кой го откри? Вие ли?
Да, ние се обадихме.
Имаше бутилки от водка навсякъде. Наквасил се е, за да го направи.
Добре.
Вземи показания от тези двете.
Кои са, какво са правили, откъде са.
Монахини са, едва ли са замисляли нещо. - Мъртъв е.
Благодаря, скъпи. - Отляво.
Внимавайте като слизате. Леко е хлъзгаво.
От "Света Варбург" трябва да са.
Разбери дали редовно се разхождат тук и ако е така,
по кое време,
познават ли други, които се разхождат тук.
Браво Ноември 45. Намирам се в парк "Кроу Ууд",
предполагаемото самоубийство, смъртта е потвърдена от парамедика.
Трябват ни криминолозите,
някой от криминалните, ако има свободен.
Леле!
Да.
Как ще го свалиш? - Лесна работа.
Ще изчакам криминалните и ще го оставя на тях.
Така че, хайде. Имената.
Бързо ги изплюй и ще се свърши.
Не искам да съм вестносеца, който отнася куршума.
Смяташ ме за тесногръда?
Да взема ли първоначалните показания?
Ще ти кажа какво. Напиши ги, ако ти е по-лесно.
Не съм сигурна, че е редно. - Не, скъпа, не те моля.
Да се върнем на етиката,
не бива да използваш ранга си, за да ме принуждаваш за нещо такова.
Ранга си? Та ние сме приятелки.
Не и на работа! Ти го заяви.
Спасих ти живота от онова копеле.
Давай, жено. Забрави.
Толкова много ли искаш да разбереш?
Катрин?
Толкова ли са кофти?
Не.
В тях е вложено чувство,
но не са такива, които сама би избрала. Това е.
Ако наистина искаш да ги научиш, че ти кажа.
Какво има?
Познавам го.
Типът, когото ударих с елекрошок.
Пуснаха го под гаранция вчера.
Искаш ли ти да говориш?
Ще е добра практика за теб.
Виж, аз го ударих с електрошока.
Ако не бяхме така ограничени откъм хора и ресурси,
дори нямаше да съм тук.
На границата на странното.
Г-жо Драгович? - Няма никого.
Мъжът ви Горан Драгович ли е?
Няма го, работи на смени. - Може ли да влезем?
Сега не е удобно, заета съм, излизам.
Важно е, г-жо Драгович. Станал е инцидент.
Какъв инцидент? - Може ли...?
По-добре седнете.
Здрасти. - О, здравей.
Видях труп сутринта. Един тип, който се обесил.
Ще свикнеш.
Нямах нищо против. Бях удивена.
Езикът му беше...
устните посиняли, съвсем сини,
а очите му бяха изцъклени.
Прави ли ме странна? Че не изтрещях?
Вярно ли е, че мъжете получават ерекция след обесване?
Е, зависи какво са правили.
Значи обичайно не получават?
Не. Това е мит.
Добре. Хубаво! Ето на, научих нещо!
Инспектор Тейлър ме изпрати да го занеса на г-н Шепърд.
Той тук ли е? - Не, излезе.
Нищо важно. Само алибито на Брунхилда. Най-накрая.
Джойс от фронт деска го уреди. - Брунхилда?
Г-ца Трънчбул, директорката. - Сержант Кейууд.
Ще го сложа на бюрото му.
Още ли искаш да излезем на питие?
Ами, да. Ако ти... - Навита съм.
Довечера? На пристана?
В седем? И половина? - Чудесно. В седем.
Къде са дъските?
Какви дъски?
Знаеш, по телевизията дават едни стъклени дъски
със снимки на починалите и улики, и други работи.
Да, ами, в реалността ползваме тези.
Може ли да видя?
Не. Има доста натуралистични неща.
Искам да стана детектив.
Да се занимавам с каквото и вие.
Госпожо?
Защо не?
Тази ли е последната жертва?
Да.
Как мина аутопсията? Научи ли нещо?
Само...
Не много.
Е, нищо съществено.
Сятаме, че не е проститутка, Джон.
Това е съществено. Нали?
О, да, да. Заради дрехите.
Скъпа рокля и обувки, друг начин на живот.
Не е пушила, не е пиела.
Грижила се е за зъбите си.
Как ще установите самоличността й?
Понякога попадаме на ДНК съвпадение в базата данни,
обикновено, ако са извършили престъпление в миналото.
А тя не е, затова търсим сред безследно изчезналите.
Нали не открихме жената,
обитавала изгорелия апартамент в Рипонден?
От преди две седмици.
Да, не, както казах
проверихме всички безследно изчезнали наоколо,
вероятно е била оневинена по някаква причина.
Не, тази жена не е безследно изчезнала.
Никой не я е обявил за безследно изчезнала.
Казва се Виктория Флеминг, Вики Флеминг,
на колко години е вашата?
Между 45 и 55-годишна.
Вписва се. - Наистина?
Това ли е тя? - Да.
Руса коса до раменете, слабо телосложение.
Имам нейна снимка.
С Шаф ходихме да говорим с "Човешки ресурси"
в универсалния магазин, където работи.
Имаме копие. Да ви я изпратя ли по ел. поща?
Ами, това... - Може да помогне, ако обичаш.
Комбинативно мислене.
Защо не сме разбрали?
Шегуваш се. - Не.
Браво. Фантастично! Благодаря ти, Джойс.
Ами, да, затова са прият...
Нощта, когато Аурелия Петрович е била убита,
преди пет месеца, съм била в "Олдъм Колизеум" с Джойс,
облечена като идиот за рок шоуто на ужасите!
Тя ме покани в последния момент, защото братовчедка й се отказала.
Затова не се е озовало в календара ми.
Докато Аурелия Петрович е била накълцана,
вие с Джойс сте се танцували и пяли. - Странно нещо е животът!
Не мога да си го представя. - Изобщо не се пробвай.
Отървах се. Официално.
Оказа се, че съм невинна.
Джоуди Шакълтън може да си го завре в дупката и да го изпуши.
В дупката и да го изпуши!
Не ме интересува къде ще си го завре. Обадих й се.
Казах й. Кучка.
Нийл ще дойде на чай. - Добре.
Няма да го изплашиш, нали?
Ще се постарая.
Ще помолиш ли Даниъл да не се държи странно с него?
Дадено.
Как беше в училище? - Скучно.
Каква е тази работа с г-ца Уийланд, питала за баща ти?
Никаква. Казах й: "Не говорим за баща ми."
Какво съм ти казала за ритането с топка по стената на Уини?
Е, продължавай в същия дух.
Само аз съм.
Нося добри новини.
Е, мрачни новини.
Горан Драгович е мъртъв.
Самоубийство. Обесил се на дърво в парка "Кроу Ууд".
Тя казва, че не би се самоубил. Те са били.
Затворили са му устата, за да не проговори.
Здравей.
По дяволите, Джон, определено е Вики Флеминг.
Говорих с отговарящия в ръководството, обадих се да ги пришпоря в лабораторията
за ДНК съвпадения, открити сред личните й вещи
от работното й място.
Тя е. Вижда се, че е тя от снимките.
Дори на една от снимките
носи същата рокля, с която е била, когато е умряла.
Джон?
Страхотно.
Да.
Каза ли на шефа? - Да.
Добра работа. - Ще се видим.
Чао.
Добре ли си, скъпи?
Добре съм, съжалявам.
Беше от грешната страна на пътя. - Съжалявам.
Добре ли си?
Да.
Леко разтърсен.
Вие добре ли сте? - Да, добре съм, скъпи.
Леко ме изненада, това е.
Внимавай повече.