Изпитвам ненаситен глад.
А, скъпа,
Аз съм главния готвач в кухнята ти, който ще продължава да те храни,
и да те храни, и да те храни...
Хей, хей. Забави малко
Спри. Хей, спри!
Слушай, трябва да спреш.
Убиваш се сама. Спри!
Помниш ли плъховете?
Какво ми става?
Последен стадий, скъпа.
Свършена си.
Освен ако не успеем веднага да ти намерим тяло-гостоприемник.
Но на мен ми трябва тяло, което да съвпада генетично с моето.
Въпросът е кой? - Ами, имаш само два избора.
Ани е с по-готиният задник,
и има акцент, който ще го надърви и на мъртвец,
но, след като говорим за теб, а не за мен,
може би е по-добре да пробваш с Роман.
Какво мислиш?
Казваш ми да убия сина си?
Това не е морална дилема.
Въпрос на оцеляване е. Твоят живот или неговият. Какво има да се чудиш?
Трябва да се приготвя.
Тик-так, тик-так, тик-так...
Ще ни отнеме само няколко часа да стигнем до Пексвил.
И какъв е планът, след като стигнем там?
Това ли е планът? Роман, не отиваме на лов за фазани.
Това нещо има 9-метра размах на крилете.
Имаш ли по-добър план? Целият съм в слух.
Прайс се опитва да изобрети вълшебен куршум, или нещо такова,
но кой-знае, по дяволите?
Беше толкова студена, като я намерих.
Толкова бледа...сякаш дори не беше тя.
Просто я е захвърлил в дупката, сякаш е някакъв боклук.
Познавам те достатъчно добре, за да знам че...
ще продължиш да се саомо-обвиняваш за това, независимо от всичко.
Рано или късно, ще трябва да...
намериш начин да живееш с избора, който си направил.
Сега можеш да се успокоиш с мисълта, че шибаняка, който й го е причинил,
вече не диша.
Накара го до си плати за това, което е сторил, и това е добре.
Когато се върнем обратно,
ще й намерим подходящо място, става ли?
Ще я положим да почива с достойнство и уважение, които заслужава.
Да.
Но точно сега, Питър, трябва да ми помогнеш.
Миранда и Надя все още се нуждаят от теб.
Изглежда Елвис напусна сградата. - Копеле мръсно.
Няма причина да се побъркваш тотално.
Когато това копеленце се върне, на твоя страна ще е елемента на изненадата
Ясно?
Хей!
Махни се от пътя, изрод такъв!
Спри.
Какво правиш, по дяволите?
Минавай. Минавай.
Махни се от пътя!
Какво ти става?
Преминавай. Изчакай.
Продължавай да се движиш.
Няма причина за тревога, офицери. Погрижих се за това.
Не само, че намерих нещо, което ми дава смисъл и цел,
но най-сетне намерих идеалното предназначение за тези.
Здрасти.
Разбира се, че срещата ни довечера още е в сила. Ще се видим в ресторанта.
"Парсифал", точно така.
Добре.
Чао.
Нещо?
Опитах всичко, от полоний 210 до антракс.
Клетките на Спивак неутрализират всеки реактив, с който ги атакувам.
Сякаш са неразрушими? - Глупости.
Естествентия подбор е неспособен да осигури идеална защита
от всички патогени.
Когато еволюцията усъвършенства даден атрибут до максимално оцеляване,
създава слабост някъде другаде. Просто трябва да открием къде.
Продължавай да търсиш. - Добре.
Да.
Кога?
Приемете я незабавно. Веднага идвам.
Тик-так, тик-так, тик-так.
Какво стана с дебненето в засада, за да постигна елемент на изненада?
Повече ме тревожи елемента на смъртта.
Твоята, ако трябва да чакаме Роман прекалено дълго.
Следващата в списъка... - Ани?
Никога няма да я намериш навреме.
Прецакана съм.
Има и план Б.
Някой, който не е упир, но пак имате генетично съвпадение.
Шели? Категорично не.
Ами, тогава. Решения, решения.
Да те мумифицират ли искаш, или да те кремират?
Това е единствената ти възможност.
Да заменя болно тяло, за гротескно?
Хей, тя поне си има кой да я харесва. Това е повече, отколкото ти имаш.
Не. - Ще бъде само временно.
Използвай тялото й за да се доближиш до Ани или Роман.
След това ще принудиш Прайс да те прехвърли в едно от другите ти деца.
Но аз дори не знам и Шели къде е.
Ами, дъщеря ти сега е много наскърбена, благодарение на теб.
Ченгетата бастисаха дупката, в която живееше.
Приятелят й перверзник духна.
Роман е твърде ангажиран със себе си, за да му пука за нея.
Кой е единственият човек, към който би се обърнала Шели, ако е в нужда?
Румсървис.
Заповядай. Маслена тиква и брюкселско зеле, с оцет балсамико.
Едно от любимите ти, ако не греша.
Не съм гладна.
Добрата новина е, че сърдечният ти ти ритъм отново е нормален.
Изкара ми ангелите.
Съжалявам.
Шели, това не е нещо, което може да се отмине с лека ръка.
Защо, за Бога, го направи?
Просто исках болката да спре.
Притъпяването на болката не премахва това, което я причинява.
Аз не принадлежа тук.
На този свят няма място за мен.
Не, това не е вярно.
Ти излезе сама и си намери племе.
Видях как те гледат онези хора.
Твоята сила, твоята нежност, направиха живота им по-добър.
То си позволи да се влюбиш, да бъдеш уязвима.
На мен ми отне половин живот да намеря силата
да направя нещо подобно.
Човек трябва да е много смел, за да последва сърцето си, както теб.
Повечето хора са твърде плахи за да си позволят да чувстват нещо.
Завиждам им.
Сър, може ли да говоря с вас за момент? - Не сега.
Открих нещо.
Извинявай.
Много спешен въпрос изисква незабавното ми присъствие.
Ще се върна възможно най-скоро.
Дай ми телефона си.
Просто ми го дай.
Синхронизирах джипиесите ни, за да можем да се намерим, ако се разделим.
Какво ще кажеш да се уверим, че това няма да стане?
Уроборос. Има нещо общо с това, което е Спивак, каквото и да е то.
Представя краят на света.
Ами, поне знаем, че сме на правилното място.
Ще проверя отзад.
Господи Исусе Христе.
Стаята отзад е чиста.
По дяволите.
Защо имам чувството, че това не е винена изба?
О, мамка му.
Исусе. Мисля, че това е медицинската му сестра.
Какво й е сторил, по дяволите?
Нищо.
Ами, ако не са тук, значи може все още да са живи.
Да, и се връщаме пак в изходна точка, по дяволите.
Роман. Какво откри?
Отрова от упир. - В смисъл?
Ами, винаги съм се чудил защо твоят вид е развил
тази физиологическа характеристика.
Тя има малък ефект върху човешките жертви
и отрицателни последствия само върху другите упири.
Питър е тук. Пускам те на високоговорител.
Спивак е форма на живот, базирана на сярата.
Отровата на упира има изключително висока концентрация азотен оксид.
Нужно е съвсем малко количество да предизвика взривна реакця,
ако двете субстанции влязат в контакт.
Този токсин е еволюционното ти предимство над конкурентните видове,
причината, поради която сте успели да ги изтребите.
Ще трябва да го извлечем от жлезите в устата ти.
Мога и просто да го ухапя. - Да, би могъл.
Но, съдейки по изследването на развитието на видовете в естуарите,
вероятно е да се натъкнеш на повече от тях, а не само на Спивак.
Има още като него?
Ако вече ги няма, предполагам, че скоро ще ги има.
Като се има предвид, че той е мъжкарят, доколкото мога да определя,
ще му трябва женска яйцеклетка, която да оплоди.
Те се намират в най-голямо изобилие и са най-устойчиви в невръстните деца.
Надя.
Затова я е отвлякъл.
Това би било логично предположение.
Роман, искам да се върнеш в лабораторията незабавно.
Мога да извърша процедурата и да започна да трупам арсенал от отровата.
Нямаме време. Трябва да продължим да търсим.
Ами, има и друг начин, но ще ти трябва достъп до мед. оборудване.
Да, ами това няма да е проблем.
В такъв случай, да се надяваме, че г-н Руманчек има сигурна ръка
и може да следва инструкции.
Това не е добра идея.
Аз не съм против.
Ами, не е идеалната ситуация, но да започваме.
Добре. Отвори уста, предполагам.
По-широко.
Сега, искам да вкараш иглата в меката тъкан,
точно отдясно на увулата /мъжеца/.
Какво е това, по дяволите?
Това е конусовидния израстък в задния край на мекото небце.
Можеш ли да говориш нормално, ако обичаш?
Изглежда като малка боксова круша.
О, това нещо. Да беше казал така.
Сега, вкарай иглата на 7мм.
Ако я вкараш по-дълбоко, ще пробиеш Евстахиевата тръба.
И какво ще стане, ако го направя? - Роман ще оглушее завинаги.
Страхотно.
Просто го направи, мамка му.
Не мърдай.
Трябва да усетиш леко пукване, когато пробиеш жлезистата торбичка.
Гадост, мамка му.
Усети ли го? - Не знам.
Ами, искам да изтеглиш буталото на спринцовката. Ако течността е жълта,
значи няма проблем. Ако е червена, ще подготвя Роман за слухова корекция.
По дяволите, изобщо не ми помагаш!
Добре ли си? - Фан-шибано-стично.
Браво.
Има нещо там вътре.
Ще ти се обадя по-късно.
Миранда.
Мамка му.
Лоши неща се случват на хората, които значат най-много за нас.
Някога чудил ли си се защо е така?
И какво трябва да направим? Просто да я оставим така?
Ами, нищо не можем да направим за нея.
В момента единственото, което има значение, е да намерим Надя.
Какво е това, по дяволите?
Внимателно.
Майната ти.
Там.
Това е проход. Хайде.
Сяра.
Да видим дали Прайс е бил прав.
Това ще свърши работа.
Здравей, скъпа.
Да злорадстваш ли дойде?
Разбира се, че не.
Тогава защо си тук?
Защото си ми дъщеря
и ми се къса сърцето, да те гледам как страдаш.
Хората са жестоки, Шели.
Опитах се да те предупредя.
Исках само да попреча да те наранят,
но не можах. Провалих се.
Ти беше права за мен, майко.
Наистина чувствам прекалено много.
Шели.
Винаги ще бъда до теб.
Но точно сега искам ти да бъдеш до мен.
Къде мислиш, че води?
Никъде. Шибана задънен проход.
Почакай! Това е капандура. - Да вървим.
Хей, Роман. - Какво?
В случай, че нещата тръгнат зле, трябва да ти кажа нещо.
Всичко, което се случи...
Винаги си бил до мен и си ме подкрепял.
Пазеше ми гърба.
Благодаря ти.
Ние сме семейство.
Във връзка с отровата на упира,
запетайка,
Блински, запетайка,
компетентен, но низш интелект, запетайка,
беше в състояние успешно да предугади ефективността му, двуеточие,
факт, който второкласен ум би характеризил погрешно, като
необоримо доказателство за неговия гений, запетайка,
тавтология, от която вече ми се гади, точка.
Изглеждаш доста жизнена, за човек, пред дверите на смъртта.
Да разбирам, че си постигнала илюзорното спокойствие на неведението?
Разбирай каквото щеш. Небето е синьо, кравите се усмихват,
а аз открих решение на проблема си.
Засега е само временно, но можем да отработим подробностите по-късно.
Човек не трябва да изоставя надеждата, но не трябва и да се само-заблуждаваме.
Вече можеш да влезеш, скъпа.
Дори и за теб, това е отвъд извратеното.
Наистина си си изгубила акъла, ако мислиш, че и за миг ще подкрепя това.
Ами тогава, трябва да се запознаеш отново с правата на пациента,
които те задължават да осигуряваш цялата и всяка изисквана помощ,
в моментите, в които здравословното ми състояние застрашено,
като го правиш с учтивост и уважение...
Проклета да си, Оливия.
Отприщи какъвто искаш ад, отвратителна кучко.
Изложи работата ми, хвърли ме в затвора,
изгори това шибано място до основи, но никога няма да се съглася с това.
Йохан, такава склонност към мело-драматизиране.
Наистина трябваше да станеш актьор. Щеше да се справиш доста добре.
Как смееш да принуждаваш дъщеря си... - Да принуждавам моята...
Аз не я принуждавам за нищо.
Тя самата го иска. Нали така, скъпа?
Сто процента.
Шели, как можа да се съгласиш с това?
Тя ми е майка, и умира.
и каза, че можеш да ме възнесеш в облаците, за да си почина
и да не се чувствам нещастна повече.
Ще бъде като дигитална ваканция, която ще ти даде цялото нужно време,
да приготвиш още едно от онези създания в резервоара.
Ще отнеме години да създам още една Присила.
Може дори да е невъзможно.
А и пълния ефект от дълготрайно съхраняване на съзнание, е неизвестен.
Умствения ти поток може да загуби някои данни, да се повреди.
Цели части от личността могат да деградират или да се изгубят напълно.
Не ми пука. Просто искам да се махна.
Твърде трудно е да бъда себе си. За какво ми е?
Въпрос, който хората си задават от зората на времето,
но няма да откриеш отговора по този начин.
Не ми пука какъв е отговорът.
Знам само, че отговорът е фалшива награда.
Съжалявам. Няма да го направя.
И представа си нямаш какво ме караш да направя.
Моля приятел да накара болката да спре,
а ако ти не искаш, ще намеря друг начин.
Попитай д-р Не, наистина ли иска това да му дойде до главата.
И дума няма да кажа, тя се справя достатъчно добре сама.
Сякаш ти не раздухваше пламъците.
Това е, което искам.
Моля те, чичо Йохан.
Първо трябва да картирам отново невралните ти пътища.
Ако само си помисли да те прецака, изтръгни му трахеята.
Няма да го направи. Прекалено много го е грижа за нея.
Чуй ме. На Оливия не й пука за теб. Тя просто те използва.
Ако само можеше да видиш коя е, какво е сторила...
Това няма значение. - Защо се бавиш толкова?
Картирането на неврална мрежа не е работа през-куп-за-грош, Оливия.
Нямам спомени да беше толкова сложно когато зареди моето съзнание.
Мозъкът на Шели е много по-сложен от твоя.
Малка кучка. - Почти съм готов.
Отне ми 20 години да осъзная колко много искам сърцето ти.
Сега вече е мое.
Чичо Норман... - Изключи го.
Спри го, или ще сложа край на жалкия ти мизерен живот!
Не!
Ти си го убила!
Не, не...това е фалшив запис.
Нещо, което той е изфабрикувал на компютъра си.
Знаеш, че никога не бих могла да сторя нещо такова.
Той се опитва да те настрои с/у мен.
Спри да ме лъжеш.Единственото, което правиш винаги, е да лъжеш!
Какво е усещането да не можеш да дишаш?
Сега знаеш как съм се чувствала цял живот заради теб!
Шели, моля те! - Мразя те.
Но аз не съм като теб.
Може и да изглеждам така, но истинското чудовище винаги си била ти.
Изведете г-жа Годфри от сградата и по-добре се уверете,
че това е последният път когато я виждам в тази сграда.
Свършен си, малко лайнце такова!
Всичко ще се провали!
Насам. Идва от тук.
Мамка му, какво става, по дяволите? - Нищо добро.
Хей.
Хей. Тук сме да ти помогнем, ок?
Ще ти помогнем.
Хайде.
Издърпаш ли го, ще му отпориш кожата.
Нещото, което те доведе тук, къде е?
Ще се опитаме да те извадим оттук.
Не мога да се махна. Не трябва да се махам.
Той ме държи жив за тях. Аз съм им...х-храна.
Имаше ли бебе с него?
Бебе-яйце. Ева. Сега я няма.
Толкова много. И всички плуват.
Къде е тя? - Горката Ева.
Той си иска реброто си обратно.
Сега съм наистина голям. Страшно боли.
Кажи ми къде е тя, мамка му.
Адам. С Адам. Ева е с Адам.
Даде й ябълката...тя е майка.
Аз ще родя децата. Аз съм тяхна храна.
Ева е храна за Адам.
Наденица.
Какво чудо е раждането.
Има ли нещо по-прекрасно? Здравейте, момчета.
Ама и вие сте едни упорити малки гадинки. Браво на вас.
Браво на вас!
Ти си Питър, нали така?
Не мисля, че някога официално сме се запознавали.
Официалното ми име е Арнолд Спивак. Ти можеш да ме наричаш...
Всъщност, няма значение.
Миранда говори много ласкаво за теб.
И за двама ви, всъщност. Колкото и силно да я тормозех, а аз определено
го правех, така и не успях, странно защо ли,
да я накарам да си избере любимец м/у вас двамата, момчета.
Така че бих искал да ви запозная със семейството.
Роман, добре е че си тук. Не бих могъл да направя това без теб.
Е, по-точно, както знаеш, без теб и кръвната ти линия на Годфри.
Мили Боже.
Всичките й прекрасни мутации.
Знаеш, 2 000 години отглеждане...
Прибавих и някои подобрения, междувременно, но най-сетне - чудо.
Лита...ти си бил.
Ти си я забременил. - Ами, слушай,
Може и да имам крила, но не съм ангел, нали?
Но, трябва да кажа, че би ми харесало...
Къде е Надя?
Такова чудо.
Такова великолепие навсякъде около теб, докато силата на живота
се преражда, за да възстанови реда и хармонията,
да спаси сестра ни Земята, от бандитските същества,
които я бият, плячкосват, разрязват, изнасилват ежедневно...
Свидетел си на това, което ще я върне към първичната й плодовитост,
и можеш да измислиш да питаш само "Къде е Надя"?
Отговори на шибания въпрос.
Това е новият Еден/Рай. Аз съм новият Адам,
призоваващ людете си от мъртвите. - За какво говориш, по дяволите?
Днес е официален празник.
Тя ще бъде видоизменена в плът от плътта ми, кръв от кръвта ми.
Тя е подготвена за пиршеството. Аз ще се храня.
Стига! Кажи ми къде е.
Скоро ще те няма.
Върколака също.
Хората ни принадлежат.
Няма да има повече съревнование за храна.
Кажи ми.
Или какво?
Ще ги изтребим всичките.
Направи го.
Не! Недей!
Не мърдай, мамка ти! Какво си й сторил?
Ти, малоумен плодояден прилеп такъв.
И представа си нямаш какво трябваше да понеса.
Спасена си. В безопасност си.
Толкова ми липсваше.
Хайде. Да се махаме оттук.
Д-р Прайс?
Ако бях нахълтал в спалнята ти, целия запотен и с блеснал поглед,
докато умоляваше г-жа Блински за сексуални услуги,
би ли сметнал, че си употребен?
Съжалявам, сър, но... - Мисля, че би,
и би бил съвършено прав да се чувстваш по този начин, както аз сега.
Има безредици във фоайето. - Тогава извикай охраната.
Става дума за гръцкия господин, с когото експериментирахте трансфера.
Има нужда от бърза помощ, но отказва да види друг, освен вас.
Не бях сигурен как ще искате да се справим с това.
Деликатно.
Мога да го отпратя, ако искате. - Не.
Не. Свалете го в лабораторията.
Веднага идвам.
Здрасти. - Малко закъснявам.
Ще ме намразиш ли ако те помоля да се видим тук?
Мисля, че това ще е добре.
Мога да те разведа наоколо. Мисля, че ще бъдеш много впечатлен.
Звучи страхотно, Йохан.
Ти си цяло съкровище. - Чао.
И гласовете, които чуваш, какво ти казват?
Не са много гласове. Само един е.
След това започва главоболието.
Всичко става черно.
Като се събудя знам, че съм направил ужасни неща, които ще открия.
Какви неща?
Миналата нощ, намерих котка, закована за кухненската маса.
Главата й беше отрязана. Стомахът - разпорен.
Всичките й вътрешности - в буркани. Не мога да повярвам.
Мисля си, "Кой е извършил такава злина?"
След това откривам кръв по ризата си, и знам.
Какво не ми е наред?
Каквото и да е, аз ще го поправя.
Имаш думата ми.
Шарлатанин.
Перчиш се из лабораторията ми, като се преструваш на мен.
Ти си шпионин. Признай си. - Искам да се успокоиш, Йохан.
Преживяваш разстройство на нервните пътища.
Никъде няма да ходиш, докато не ми кажеш за кого работиш.
Синаптичните ти двойки се разпадат.
Можем да ги контролираме със серотонин, но искам да...
Къде ти каза да оставиш пратката Густав?
Работи за китайците, несъмнено.
Йохан, трябва да ме чуеш много внимателно. Искам да се концентрираш.
Съзнанието ни се е... - Повредило.
За да предотвратим по-нататъшното му разрушаване,
имплант в черепа...
Не мисли, че не знам какво правиш.
Искаш ме мъртъв, за да обереш лаврите за моя труд.
Да откраднеш славата за себе си, заради постиженията,
които второкачественият ти мозък никога не би могъл да измисли.
Commodum ex injuria sua nemo habere debet.
Никой не трябва да се възползва от собствените си грешки.
Чичо Йохан?
Боже мой.
Помощ! Имаме нужда от помощ!
Д-р Блински! Някой, моля ви.
Някой. Моля ви. Как да спра кръвотечението?
Мястото на раната...
Кръвния поток, коремната аорта...
Нищо не може да се направи. - Не, чичо Йохан...
Всичко е наред, скъпа.
Наред е.
Трябва...трябва да може да се направи нещо. Кажи ми какво да сторя.
Малка услуга.
Това е...толкова...
Бихте ли уведомили д-р Йохан Прайс, че Рандълф е тук?
Моля, седнете.
Имам бакалавърска степен по детски науки и семейно консултиране.
Впечатляващо. - Неизбежно беше, всъщност.
Татко ни напусна точно след раждането ми. Майка ми работеше
на три места, а аз отгледах двама братя.
Обичам децата, а казват, че винаги трябва да обичаш това, което правиш,
така че, аз правя точно това.
Да бъда напълно откровен, най-важна е дискретността.
Ще се радвам да подпиша споразумение за поверителност.
Работила съм като детегледачка за някои изключително важни хора,
така че знам рутината.
Много добре, тогава. Кога можете да започнете?
Вие ми кажете.
Ще ви подготвя стаята този следобед.
В 4 следобед? - Добре звучи.
Ще се видим тогава.
Благодаря ви, г-н Годфри.
Роман.
Чао, засега. - Чао.
Работата й да гледа Надя ли ще е, или да те кърми?
Просто искам най-доброто за детето. Тя има магистърска степен.
Как е Надя? - Още спи.
Ще я нахраня като се събуди.
Сигурен ли си, че искаш да доведеш друга непозната в тази къща?
Няма да можем да се грижим за нея 24 ч в седмицата, Питър.
Какво се предполага да правим сега? Да продължим, сякаш нищо не е станало?
Много и невъобразими гадости се случиха,
но те са там, където принадлежат: в миналото.
Да, ами, ако намериш бутона, който изключва болката,
кажи ми и на мен къде е.
Питър.
Мислех, че си напуснала града.
Исках да говоря с теб първо, защото заслужаваш да знаеш истината.
Виж, каквото и да е станало м/у теб и Роман, наистина не е моя работа.
Той уби братовчедка ти.
Какво?
Дестини дойде в дома му, да те търси.
Беше много разстроена.
Започна да говори гадости, обвини го, че е замесен в смъртта на годеника й,
и нещата излязоха извън контрол.
Той я удари.
Тя падна и си пукна черепа.
Беше се ударила лошо, но още беше жива.
Но той знаеше, чи ти никога няма да му простиш, затова...
той й счупи врата
и я погреба в гората, за да покрие цялата работа.
Защо ми казваш това?
Какво ти става, по дяволите?
Защото това се случи.
Не знам какъв ти е извратения замисъл,
но знам кой е убил Дестини, и се разправих с него.
В такъв случай, както и да си си отмъстил, било е на грешния човек
Лъжеш.
А откъде знам, че си предал Андреас, за да предотвратиш гангстерска война?
Как бих могла да знам, че Дестини имаше подозрения за обаждането на 911?
Защото се чукаше с Роман, и той ти е казал
за всичи гадости, за които не трябваше да ти казва...
А откъде бих могла да знам за кръста на челото на Дестини? Кажи ми, Питър.
Защото гледах, докато я убиваше,
и аз направих този кръст с кръвта на Дестини,
защото нищо не можех да направя, за да го спра.
А той ме накара да обещая, че никога няма да ти кажа.
Не исках да повярвам, че е способен на такава жестокост,
но Роман Годфри наистина е такъв.
Унищожава всичко, до което се докосне.
Не мога да му позволя да продължава да го прави.
И какво ще направиш по въпроса?
Ще го убия.
Не, не можеш да го направиш.
Изкуплението има много форми. - Не.
Аз трябва да го направя. Аз съм му приятел.
Аз ще го направя. Няма да го очаква.
Тогава ще ти трябват тези.
Куршумите са напоени с хепарин.
Два изстрела в главата ще го повалят и ще имаш време да го довършиш.
За какво е ножа?
Трябва да изрежеш сърцето му.
Това е единствения начин да си сигурен, че упирът ще умре.
Има един цигански катун в Мънхол.
Кажи им, че аз съм те изпратил.
Вземи и Надя.
Двете ще сте на сигурно място там.
Ще ти се обадя като приключа.
Откъде да знам, че не си ченге?
Мога да се справя с това.
Не се целувам.
Запази това за друго момиче.
Как разбра?
Ани е била, нали?
Майната ти. Превод и субтитри: Harry