Когато отказах на трона, царуваше Айрис,
когото те наричаха Лудия крал.
Вие сте Аймон Таргериан.
- Какво е станало с лицето Ви? - Грейскейл.
Всеки ме съветваше да те изпратя в руините на Валирия,
да живееш краткия си живот със Стоунмен.
Две от сестрите ми го имаха . Те бяха покрити с него. Държаха се като животни.
Скрий се, скрий се!
Сложете го във вериги.
Искаш ме жив , така че да можеш да ме измъчваш.
Санса Старк?
Видях я да язди по Източния път с Кутрето. Ще ги последваме.
- Може ли да Ви представя сина ми, Рамзи Болтън. - Милийди.
Добре дошла у дома, лейди Старк. Северът помни.
Оставил си полу-идиота да избяга през криптата.
И Рикон също, малката.
Казах ти какво ще се случи ако ми служиш вярно.
И какво ще стане, ако не го направиш.
- Кой си ти? - Вашият похитител.
Каза, че ме предавате на кралицата.
Имах предвид Даинерис Тайгериен.
Вие сте Майката на Драконите. Покажете вашата сила.
Никой не е виждал Дракон от седмици. Всичко, което знаем е , че той е летял над
Мъдрите Господари искат възобновяване на ямите за гасене.
Където роби се бият с роби до смърт?
Отварянето им ще покаже на хората от Мийрийн, че уважавате традициите им.
Традиции са единственото нещо, което ще задържи този град заедно.
Sync & corrections by honeybunny www.addic7ed.com
Много съжалявам, кралице моя.
Той беше добър човек
"Баристан Смели" го наричаха.
Той прекоси цял континент да ми служи.
Той беше верен приятел.
А умря в една алея,
убит от страхливци които се крият зад маски.
Бихме могли да се отдръпнете в квартала на пирамидите,
безопасен е , и да го използвате като място, от което да работите.
Тогава ние ще прочистим града,
квартал след квартал, улица след улица,
докато плъховете няма къде да се скрият.
Предпочитам по-ранното Ви предложение.
Съберете лидерите на всички големи семейства и ми ги доведете.
Но аз съм лидер на моето семейство.
Не, ваша светлост!
Аз нямам нищо общо с това.
Ваше величество!
Вървете напред.
Не можете да го правете .
Още една крачка.
Те ще ви изядат,ако им наредя.
Могат да ви изядат и без да го направя.Деца.
Някой казват, че трябва да се откажа от тях.
Но една добра майка никога не се отказва от децата си.
Тя ги дисциплинира,ако трябва. Но не се отказва от тях
Кой е невинен?
Може би всички вие сте,може би не сте.
Може би...трябва да оставя драконите да решат. -Всички трябва да умрат!
Не искам да ги прехранвам.
Утре може би.
"И макар Дайнерис да поддържа властта си върху Робския залив,
има сили ,които се надигат срещу нея отвътре и отвън.
Тя отказва да напусне до свободата
на бившите роби не е защитена. "
Тя изглежда като яка жена.
И тя е сама,
под обсада,
няма семейство да я води или да я защити.
Последната й връзка е на хиляди километри,
безполезен, умиращ.
Не говорите така майстер Аемон.
Един Тайгериан сам на света
е ужасно нещо.
Майстер Аемон.
Командире.
Сам, бих искал да говоря с майстера насаме.
Как се чувствате?
О, като сто-годишният старец,
бавно замръзващ до смърт.
Нуждая се от Вашия съвет.
Има нещо, което искам да направя, нещо, което ...
трябва да направя.
Но това ще се раздвои Нощната стража.
Жестоко.
Половината от мъжете ще ме мразят на момента, в който дам заповедта.
Половината от мъжете вече Ви мразят Командире.
Направете го.
Но ти не знаеш какво е.
Това няма значение.
Ще стане.
Ще намерите малко радост във Вашето командване.
Но с късмет,
ще намериш силата да направиш това, което трябва да бъде сторено.
Убий момчето Джон Сняг!
Зимата е пред нас.
Убий момчето,
и нека мъжа се роди.
Къде са останалите от свободния народ?
Къде изчезнаха?
Кой ги води?
Последваха Манс.
Няма да последват никой друг.
Ами теб?
Трудно мога да ги поведа докато съм във вериги.
Ами ако ги сваля?
Защо ще го правиш?
Защото ти не си мой враг.
и аз не съм твой.
Сигурен ли си, изглеждаше като мой враг докато убиваше моите приятели.
Преди 8000 година Нощната стража се закле
да бъде щита ,който пази царството на хората.
И за 8000 година ние сме спазили на тази клетва.
Можете да принадлежите към царството на хората.
Всички вие.
И сега всичко ще се промени?
-Да. -Защо сега?
Защото сега аз съм лорд Командира на нощния страж.
Какво искаш да направя,
Командире?
Трябва да отидете на север от Стената.
Да събереш останалото от свободния народ , където и да са те и да ги върнеш тук.
Аз ще отвори вратите за тях и ще ги пусна през тях.
Ще им намеря земи на юг от стена.
Те няма да коленичат пред вас, нито пък аз.
Не искам да коленичат пред мен.
Искам те да се борят с мен, когато му дойде времето.
Деня, в който аз помоля моите хора да се борят с гарваните
е денят ,в който моите хора,ще нарежат червата ми
и ще ме накарат да ги изям.
И колко от твойте хора могат да се бият?
Жените, децата, старците, болните..
какво ще стане с тях?
Обричаш ги на смърт.
По- лошо от смъртта, защото ти си твърде горделив, за да сключиш мир.
Или може би не се гордееш.
Може би си просто страхливец.
Лесно е да се каже на човек с вериги.
Хората ти имат нужда от водач.
И трябва да преминат на щг от Вала преди да е станало късно.
Нямаме много време, а те още по малко.
Бродниците идват и първо ще ударят твоите хора.
Не те моля за мир, за да си спасиш кожата.
Моля те за да спасиш хората си.
Повечето от тях са в Хардхоум.
Знаеш ли къде е това?
Над Нос Сторолд.
Мога да ти дам десет коня и девет човека.
Можеш да стигнеш до там за сеедмица.
Ще ни трябват кораби.
Ще говоря с крал Станис да ти заеме флота си.
Добре тогава.
Идваш с мен.
Ти си лорд командира на Нощен страж.
Те трябва да го чуят от теб.
Те трябва да знаят, че корабите на които се качват
няма да бъдат подпалени по средата на морето.
Или идваш с мен, или аз няма да отида.
Ще вкараш диваците през вратата?
Мъже, жени и деца ще умрат от хилядите, ако не направим нищо.
Остави ги да умрат. Имаме си за какво да се тревожим.
По- малко врагове за нас.
По- малко.
Какво? Нищо.
Виж, подаръка включва хубава земеделска земя.
Земя,която никой не използва сега.
Дузина изоставени села.
И защо мислиш, че фермерите са изоставили селата?
Защото диваците ги нападат от години.
Срежи ги!
Така както направиха с хората на това момче.
Ай!
Борили сме се с тях хиляди години.
Те изклаха селата ни.
Избиха братята ни.
А ние изклахме техните.
Знаеш, че ще те последвам навсякъде.
Но те убиха Грен. Да.
А също и Пип. Да.
Те убиха 50 от нашите братя.
Не мога да го забравя.
Не мога да простя.
Ти беше в Юмрука на Първите мъже.
Ако ги изоставим, знаеш какво ще стане от тях.
Можем да се научим да живеем с диваците,
или да ги добавим към армията на мъртвите.
Каквито и да са сега, те са по- добри от това.
Благодаря!
Оли.
Ако има нещо, което искаш да ми кажеш,
кажи го.
Всичко е наред.
Не го мислеше, нали?
Кажи на диваците, че искаш мир.
Правиш го просто, за да ги изиграеш.
Ня е номер.
Те изгориха селото ми.
Те забиха стрела в главата на баща ми
точно пред мен.
Те заклаха майка ми, всички, които някога съм познавал.
Знам какво е да загубиш хората, които си обичал.
Наясно съм, че ти е трудно.
Но зимата идва.
Знаем какво идва с нея.
Не можем да се бием сами.
Има ли нещо друго Лорд Командир?
Не.
Тя е далече от Ланистърови.
Товеа е домът и
Може би лейди Санса е по-добре тук.
По-добре с Болтън,
който уби майка и и брат и?
Санса е в опасност и дори не го осъзнава.
Благодаря ти
Живееш тук от много време, нали?
Тъй вярно.
Познаваше ли Лорд Еддард?
Познавах го,
а и баща му преди това.
Старките вече ги няма.
Не всички.
Знам кой е в замъка.
Всички знаят.
Болтън.
Не говоря за Болтън.
Трябва да й предам съобщение.
На Санса Старк.
Кой ти си?
Някой, който се закле да я пази.
Закле се на кого?
Майка й.
Майка й е мъртва.
Това не ме освобождава от клетвата.
Служих на Лейди Кейтлин.
Все още и служа.
На кого служиш?
Върни се.
Миранда.
Видях как я зяпаше.
Ще се омъжа за нея.
Това включва и да я наглеждаш от време на време.
Ти каза, че ще се ожениш за мен.
И аз го имах предвид.
Когато бях копеле на име Сняг
Но сега съм Болтън.
Това, което искам не е от първостепенно значение.
Аз разраствам династия.
Мислиш ли, че е красива?
Да разбира се.
Не съм сляп.
Ти мислиш същото нали.
Не се притеснявай, ще имам достатъчно време за теб.
Може и да се оженя.
Ти си дъщерята на строителя.
За кого ще се омъжиш? За съна на коняра?
Ти си моя.
Няма да ходиш никъде.
Освен ако не трябва да слушам още за ревността ти.
Ревността ме отегчава, а ти знаеш какво става с хората, които ме отегчават.
Ти няма да ме отегчаваш, нали, Миранда?
Никога.
Извинете ме, милейди.
Дойдох да сменя водата за миене.
О, аз нямам нужда...
Все още имаш приятели на Север.
Ако някога си в беда,
запали свещ на най- високия прозорец в разрушената кула.
Но кой... Не си сама.
Харесвам роклята ти.
Кой ти я направи?
На себе си.
Наистина ли?
Коя... Коя си ти?
Аз съм Миранда- дъщерята на строителя.
Може ли?
О, чудесно.
Чудесно. Шевовете...
-Кой те научи на това? -Майка ми
Съжелявам, за това което й се случи
Благодаря
Хубаво е, че те е научила.
Това беше подарък.
Сега всеки път, в който носиш това, което си направила сама,
ще си спомняш за нея.
Предпочитам да имах майка.
Знам. Не е същото.
И все пак, добре е да помниш.
Спомняй си как бяха нещата преди.
Почти забравих.
Има нещо друго,
което да ти помогне да помниш.
Там долу в края.
Какво е това?
Това ще развали изненадата.
Давай, сигурно е.
Няма да повярваш, когато го видиш.
Теон?
Не трябва да си тук.
Миришеш на пияница тази вечер.
Сипи ми вино.
Имаш ли нещо да ми кажеш?
Не, господарю.
Смрад.
Тя ме видя.
Кой?
Санса. Лейди Санса.
Тя дойде до развъдниците.
Тя те видя?
Да. Съжалявам.
Прости ми. Не мислех...
Ела тук.
Не трябва да имаш тайни от мен, Смрад.
На колене
Подай ми ръката си
Прощавам ти.
Вярвам, че ще намерите стаята си за уютна, милейди.
Да, благодаря ти, господарю.
Позволи ми
Майко
Благодаря, Рамзи.
Милейди, всички сме семейство, ние, северняците.
Кръвните ни връзки са от хиляди години.
И така искам да пия за нашата сватба.
Няка за щастието ни се разчуе от Рова Кейтлин
До последното Сърце.
За свтбата!
Може би ти е трудно да си на такова странно място.
Не е странно място. Това е моят дом.
Хората тук са странни.
Д прав си.
Много странни.
Още вино, моля.
Чух, че вие двамата сте се събрали.
Място за сглобяването му.
Харесва ми да си представям, че последния път, в който ти говори
беше в тази стая.
Още ли си му ядосан
след като той...
Какво е направил?
Не се бязпокой.
Северът помни.
Аз го наказах.
Вече не е железнороден.
Няма Теон Грейджой вече.
Той е нов човек.
Нова личност.
Нали Смрад?
Да господарю.
Това е името му - Смрад
Защо правиш това?
Защото Смрад има да ти каже нещо.
Не си ли, Смрад?
Извинение.
Извинение на лейди Санса за това, което направи.
Извинение за това, че уби двамата й братя.
Съжалявам.
Погледни я, Смрад.
Извинението не значи нищо,
ако не гледаш човека в очите.
Съжалявам. Съжаляваш за кое?
За убиването на братята ти.
Ето, приключихме с това.
Не се ли чувстват всички по- добре? Аз да.
Стана много напрегнато.
Уф.
Знаете ли какво, милейди?
Той, убивайки братята ви,
и останалите от семейството ви ги няма,
Смрад е най- близкото до роднина,
което ви е останало.
Смрад.
Ти ще предадеш булката.
Някой трябва да го направи. Кой по- подходящ?
Нали? Нали?
Да, да, много добре.
Чудесно.
С Уалда имаме да ви съобщим добри новини,
сега, след като всички сме тук.
Чакаме бебе.
Много се радвам за вас.
По това как плаче,
Мейстър Уолкан заключи, че ще е момче.
Как може да си сигурен?
Сигурен за какво?
Че тя е бременна.
Имам предвид...
как можеш да разбереш?
Мейстър Уолкън ни увери, без съмнения.
И как го направихте?
Направихме кое?
Забременяването.
Сигурен съм, че си наясно как става.
Разбира се, но...
как го намери?
Ти се посрами на вечеря
парадирайки с това същество преди момичето на Старк.
И ако е момче?
Притесняваш се за позицията си.
Позицията ми е ясна.
Аз съм ти син
докато не се появи по- добра възможност.
Никога не си ме питал за майка си.
Защо да го правя?
Имаше мен, умря.
Ето ни и нас.
Тя беше селско момиче.
Красива по един странен начин.
Тя беше жената на мелничаря.
Очевидно са се оженили без моето знание или съгласие.
За това го обесих
и я оставих под дървото, на което той се люшкаше.
Бореше се с мен през цялото време.
Късметлийка беше, че не обесих и нея.
Година по- късно тя дойде при портите ми
с ревящо бебе на ръце.
Твърдеше, че бебето е мое.
Почти я пребих с камшик,
а бебето хвърлих в реката.
Но когато погледнах към теб
видях това, което виждам сега.
Ти си мой син.
Станис Баратеон има армия в Черен замък.
Но няма да остане за дълго.
Той иска Железният Трон,
и пътят до Кралски Четериог минава през Зимен хребет.
Той иска да вземе Севера.
Но той е наш.
Твой и мой.
Ще ми помогнеш ли да го победя?
Да.
Тук ли са всички книги?
Всички книги?
В света. Ъм, не.
Има хиляди книги по света.
Тази библиотека е малка дори.
Имаше ли много книги там, където си израснал?
Баща ми не е най- начетеният човек.
Казват, че Цитаделата има най- голямата библиотека в света.
Къде е това?
Цитаделата ли?
В Стария град.
Съжалявам, че не знам нищо.
Гили, погледни ме.
Знаеш да правиш хиляди неща, които аз не мога.
Можеш да запалиш огън с мокри дърва.
Можеш да готвиш. Можеш да зашиеш рана.
Мога да пера бельо, да бърша пода.
Е... Защо Цитаделата има най-голямата библиотека?
Там се учат майстерите.
Като Майстер Аемон?
Исках да бъда един от тях като малък.
Вместо това станах член на Нощната стража.
Много повече приключения има тук.
Нямаше да те срещна.
А, Ваша милост.
Ти ли си Самюел Тарли?
Аз съм, Ваша милост.
Баща ти е Рандъл Тарли.
Той победи брат ми в битката до Ашфорд.
Единствената битка, която Робърт някога е губил.
Казах му, че не трябва да ходи толкова навътре на Запад, но той не слушаше.
Добър войник, твоят баща.
Не приличаш на войник.
Но ми казаха, че си победил Бял бродник.
Така е, Ваша милост.
Как?
С кама, направена от драконово стъкло.
Драконово стъкло?
Това, което мейстерите наричат обсидиан.
Знам какво е. Имаме в Драконов камък.
Защо обсидиан ще може да убие бродник?
Нямам представа.
Прегледах всички стари ръкописи,
надявайки се да открия нещо, но всичко, което научих,
бе това, че децата на гората са ловували с драконово стъкло.
Лейди Мелисандра ми каза, че смъртта приближава към Вала.
Виждал съм ги, Ваша милост.
Виждал си какво?
Армията на мъртвите.
И когато те дойдат... Трябва да знаем как да ги преборим.
Продължавай да четеш, Самюел Тарли.
Време е.
О, ваша милост.
Няма ли да е по- добре да изчакаме?
Когато Джон Сноу се завърне с диваците, ние ще имаме хиляди повече мъже.
Ако Джон Сноу се върне с диваците.
Не можем да чакаме толкова дълго.
Имаме предимство- повече мъже и коне, всички нахранени и отпочинали.
Но всеки ден, в който чакаме, шансовете се изместват в полза на Болтън.
Зимата може всеки момент да дойде.
Трябва да действаме. Дай заповед.
Тръгваме по изгрев.
Ще избера дузина мъже да останат,
за да пазят кралицата и принцесата.
Няма нужда. Те ще дойдат с нас.
Пътят е тежък, Ваша милост.
Няма ли да е по- сигурно... тук?
Половината от тези стражи са убийци и изнасилвачи.
Не, те идват с нас.
Както желаете, Ваша милост.
Мислиш ли, че татко ще ме пусне в криптата?
Моля?
В Зимен Хребет.
Всички крале от Севера са погребани там.
Бран Строителят, и Крал Дорън, и
Първо най- важното. Дълъг път е.
А после трябва да превземем замъка.
Ще има ли битка?
Да, принцесо, но Вие няма да бъдете наблизо.
Достатъчно приказки за битки, Сър Давос.
Ще изплашите детето.
Да, кралице.
Не съм изплашена. Да, но аз съм.
Обещай, че ще ме пазиш, когато стане време за битка.
Обещавам.
Надявам се, че знаеш, че си имаш работа с диваците.
Имам нужда от тези кораби.
Ще си ги върнеш, кълна се.
Безопасно пътуване, Ваша милост.
И благодаря Ви.
Към планината!
Цветове!
Не.
Все още си твърде слаб.
-
Сър Баристон?
-
Срамуваш ли се?
Беше нападнат в засада от много.
Няма начин да си знаел.
Това не е причината.
Ранен в битка,
няма защо да се срамуваш.
Срамувам се,
защото когато ножа ме прониза
и паднах на земята,
се изплаших.
Всички мъже се страхуват от смъртта.
Не, не от смъртта.
Страхувам се,
че никога пак няма да видя Мисандей от острова Наатх.
Сега даде на Господарите това, което заслужават.
Ако отдавам на всеки заслуженото,
няма да остане никой да командва.
Сър Баристон предложи милост
и на сутринта той вече беше мъртъв.
Дарио Нахарис смята, че аз трябва да убия Господарите
и да оставя останалите от града да се оправят сами.
Ти какво мислиш?
Ваша милост, аз мисля, че не съм достоен,
за да имам мнение по тези въпроси.
Ти си най- достоен сред всички, които познавам.
Знаете защо съм тук.
И ти знаеш, кой ще страда най-много, ако това се разпадне.
Така че, какво мислиш?
Мога само да Ви кажа какво съм виждал, Ваша милост.
Виждал съм Ви да се вслушвате във вашите съветници.
Виждал съм Ви да се опирате на техният опит, когато Вашият липсваше.
и тежестта на изборите пред вас.
И съм виждал как пренебрегвате вашите съветници,
защото има по- добър избор.
Това, което само ти можеш да видиш.
Кралице... кралице моя, моля Ви, не го правете.
Какво ще кажеш за "Валар моргхулис" ?
Не искам да умра като страхливец.
Като цяло, не искам да умирам.
Иска се кураж, за да приемеш страха.
И за да приемеш грешка.
Дойдох да ти кажа, че сбърках.
Аз сгреших, а ти беше прав.
За традициите.
За обединяването на хората от този град.
Пак ще отворя арените за бой.
Само свободните.
Робството никога няма да се върне в Мерийн докато съм жива.
Да, кралице.
И за да се изгради трайна връзка с хората на Мерийн,
Ще се омъжа за водача на древен род.
За щастие, един от ухажорите вече е на колене.
Не се притеснявай.
Ще се оправя. Нищо счупено, не мисля.
Къде си сега?
Не на Ройн.
Дълго, потиснато мълчание
и случаен удар в лицето.
Начинът на Мормонт.
Да започнем.
Извинявам се за преди.
Понякога устата ми ме предава.
Това не трябваше да бъде неприятно пътуване.
Ще трябва да прекараме доста време заедно по пътя към Мерийн.
Така е.
Това, което ще направи времето ни приятно,
ще бъде малко вино.
Без вино.
Аз съм човек, който пие.
Пиещите хора трябва да продължават да пият.
Иначе, те не са...
Знам къде сме.
Водиш ни към Валария.
Така е.
Плавал ли си от тук преди?
Не.
Ще носиш на Денерис сувенир
от нейният наследствен дом, в случай че аз не съм достатъчен ли?
Мисля, че ще си предостатъчен.
Знаеш какво казват.
Участта все още управлява Валария.
А какво за демоните и пламъците?
Не се ли страхуваш от Участта?
Не.
Но пиратите са.
Оу.
Пушещото море.
Колко векове преди да се научим
да строим градове като този отново?
Хиляди години валарианците са били
най- добри в света почти за всичко.
И после...
И после не са.
"Стояха близо един до друг и обърнаха гърбовете си на края.
Хълмовете, разкъсани на две,
и черните, които изядоха небесата.
Пламъците, толкова горящи и високи,
че дори и драконите изгоряха.
Няма никога да бъдат последните знаци,
което падна върху очите му.
Налетя на стената,
вълните, които морският вятър разбърка и разпени.
Град на хиляди години
и всички мъже се научиха
Гибелта погълна всички,
и никой от тях не се обърна.
Ще изръкопляскам.
Предполагам, че е това тогава.
Това е което остава.
Какво беше това?
Каменни мъже.
Не им позволявай да те докосват.
Отиди отзад.
Мормонт, освободи ме!
Мормонт!
Тирион?
Тирион.
Добре сме.
По- силен си отколкото изглеждаш.
Някой от тях докосна ли те?
Ти?
Виждал съм сивата люспа и преди,
но нищо подобно на това.
Предполагам, че за това са ги пратили там.
Би било по-мило да забия кама в сърцата им и да се приключи с това.
Благодаря ти, че ме спаси.
Разбира се, нямаше да имам нужда от спасяване,
ако първо не ме беше отвлякъл.
И сега какво?
Ще вървим покрай брега.
Ако имаме късмет, че намерим рибарско селище.
Може би друга лодка.
Ако сме без късмет?
Имаме доста дълъг път да извървим.
Ще събера дърва за огън.
Опитай се да си починеш, а?
Най- добрата ти идея за деня.
Sync & corrections by honeybunny www.addic7ed.com