Strašna vijest o razotkrivanju tvog seksualnog života.
Ako smo ozbiljni... -Kasniš na misu. -Dosta!
Prešao sam granicu, tata?! -Kierene, nemoj.
A oni pričaju kako nas ubijaju kao da se radi o nekakvoj šali!
Poslat će ih na liječenje i to je najbolje mjesto za njih.
Misliš da će im tamo biti bolje? Reci mi što želiš.
Napravit ću sve da ti to i dam jer tu je ono u što vjerujem...
I tu si ti. -Simon očekuje...
Što ćeš napraviti? -Učinit ću ga ponosnim.
Tko god bili prvouskrsli, moramo ih naći prije ostalih.
Stajao sam tamo, sam. -Sam? Jesi li siguran?
Našao sam prvouskrslog. Trebaš ga vidjeti. Prekrasan je.
Lijepo je vidjeti te opet, brate.
Siguran si da je to on? -Jesam.
Ispričao je svoju priču o otkupljenju iz zemlje.
U njemu ima nešto nevjerojatno posebno, Juliane.
Baš je ono što je Prorok rekao, i toliko više.
Ponosan sam na tebe, Simone. Pronašao si ga.
A Prorok? -I on je ponosan.
Sjedi. Ima poruku za tebe.
Simone, sine moj, moj 12. apostole.
Izabrao sam te da promijeniš povijest.
Bio si rob kada smo se prvi put susreli i oslobodio sam te.
A sada moraš napraviti isto za našu vrstu. Moraš žrtvovati prvouskrslog
u 12. sat na 12. dan 12. mjeseca.
Prvouskrsli mora biti uništen i tada može doći do drugog uskrsnuća.
To mora biti učinjeno, Simone... Za veće dobro.
Da.
Sretno.
U brošuri je pisalo da nema sindromaša.
Stvarno mi je žao... -O tome pričam.
Samo tako šetaju bez šminke!
Imamo li problem?
Imamo... li...
..problem? -Ne. Ne, nemamo.
Ispala ti je torba, druže. Mislim, neki ljudi?
Moraš žrtvovati prvouskrslog.
Prvouskrsli mora biti uništen.
Mora biti uništen.
To je 50 mililitara. Povećaj dozu.
Još deset neće ništa promijeniti. Ne uspijeva, Johne.
Stabilno je, Victore! -Samo zato što želimo vjerovati...
Stabilno je. -Subjekt ne reagira, kao što nisu ni ostali.
Ne možemo se više zavaravati.
Gdje...
..sam ja?
ivan204@prijevodi-online.org ;)
Stanite!
Mogu li vam pomoći? -Imate jednoga, zar ne? -Molim?
Imate nemrtvog.
Imam sina koji boluje od Sindroma. -Onda ste pod rizikom.
Freddie Preston je prestao uzimati lijekove
i potpuno je pobjesnio, gotovo je ubio svoju ženu. Ako vaš sin podivlja,
a da se niste osigurali, vi ćete biti krivi.
Steve? -Da? -Jesi li dobro?
Ne, Sue, nisam.
Stalno mislim o onome što je Kier rekao da je napravio.
Pa, svi smo radili ekstremne stvari tijekom Ustanka.
Nismo li, Steve? -Znam, ali mi smo se branili.
Branili smo se od ljudi poput njega.
Nije znao što radi! Ne uzima li lijek svaki dan?
Da, možda je jedno vrijeme bio malo neuravnotežen, ali...
Sada se vratio u normalu.
Što se događa, sine? -Ništa, tata.
Ne mogu ga gledati kad je takav!
Kierene Walker... Uhićen si. -Uhićen?
Jučer je provaljeno u dom zdravlja i netko je pustio par trulih.
Napali su sestru, u bolnici je. -Isuse! -Nisam provalio u dom zdravlja.
Ne moraš mene uvjeravati. -Kamo ga vodite?! -Vijeće ga želi ispitati.
Ne možete ga samo odvući! -Sue! -Naredbe gđice Martin.
Mama?! Tata?! -Samo ćeš stajati tu?
A što mogu napraviti? Njena riječ je zakon.
Halo? Ako me možeš samo poslušati. Pokušavam...
Pripazite na znakove bjesnila! Tremor, krvarenje iz nosa...
Dobro si. Dobro si, dobro si, dobro si.
Vi slušate Roar FM.
A naša prva tema je finale serije... -Ne, ne, ne.
Što je bilo, gđice Martin? -Dobro sam. -Donijet ću vam šalicu čaja.
Roditelji mogu biti strašni. -Ne pričam često s ocem, ali...
Kad pričamo, komplicirano je. -Ni ja ne volim pričati sa svojim.
Nikako da prestane pričati, a nikada ništa ne kaže.
A sretna sam ako popričam s bratom jednom mjesečno.
I ja imam brata. -Stvarno? Starijeg ili mlađeg?
Mlađeg. Jako mi je drag.
Ali nikada nisu tu kada ih najviše trebaš, zar ne?
Gdje je suučesnik? -Tražio sam, ali nema ga.
Gđica Martin je rekla da ih želi obojicu. -Što mogu ako je zbrisao?
Dobro.
Da čujemo onda. -Što? -Priznanje.
Nemam što priznati. -Gluposti.
Ti i onaj Irac ste provalili u dom zdravlja i pustili trule
koji su napali sestru. -Nije istina. -Rastužuje me tvoja zaluđenost.
Vidjeli su vas kako izlazite iz doma zdravlja nakon napada.
Simon i ja smo radili tamo prije par dana
i otada se nismo vraćali. -Uživao si kad si bio na liječenju?
Jer tamo ideš ako ne priznaš.
Ne možete me poslati u Norfolk! -Hoćeš se kladiti?
Ako se sumnja da sindromaš krši uvjete puštanja,
to se mora prijaviti odgovarajućem ministarstvu,
nakon čega pacijent može biti zadržan
radi vlastite sigurnosti i sigurnosti drugih.
Nisam prekršio uvjete.
Oni koji predstavljaju prijetnju za sebe ili zajednicu
smatraju se opasnima i o tome treba obavijestiti nadležne.
Ti i tvoj suučesnik se smatrate prijetnjom za svoju zajednicu.
Nisam prijetnja zajednici. -A ti si zajednica? -Da, jesam...
Ne razumijem pitanje. -Jednostavno je.
Pitam te, jesi li ti zajednica? -Ne. -Tako je, nisi.
Mi smo zajednica i smatramo da predstavljaš prijetnju.
Priznaj i dobit ćeš uvjetnu kaznu. U suprotnom...
..ideš u Norfolk. -A Simon?
I on ide kada ga nađemo. Sada...
Priznaj svoje zločine.
Nisam ništa napravio!
Isuse Bože! Kakvo čudovište!
Nećeš biti ovakav zauvijek.
Johne... -Htjeli ste vidjeti kako će reagirati. Reagira.
Svi su zadovoljni s emocionalnim odgovorom?
Dajemo ti lijek...
Novi lijek kojeg smo ovdje sintetizirali.
Čini te ljudsk...
Čini te... čini sve vas...
Onakvima kakvi ste bili. Mogao bi čak i zaustaviti rat.
Postoji lijek? -Uz tvoju pomoć, mogao bi biti.
Ti si prvi koji si imao pozitivan odgovor. To je vrlo obećavajuće.
Što trebam napraviti? -Dopusti nam...
..da i dalje eksperimentiramo na tebi.
Dobro.
Zna li moja obitelj što mi se dogodilo?
Ne želim da me vide ovakvoga. -No, obećajem da neće.
Dok me ne izliječite.
Dok te ne izliječimo.
Dobro. Stimulirat ćemo dijelove mozga
koji su reagirali na lijek.
Da dobijemo neka očitanja. -Sve ovo je stvarno potrebno?
Da, Simone. Sve je ovo dio ozdravljenja.
Pokrećemo postupak... sada.
Polako, Victore.
Struja je prejaka.
Napadaj. Ugasi. -Ne mogu.
Dr. Halperin? Dr. Weston?
Johne?
Čuje li me tko?
Halo! -Bio si prvi i zadnji.
Onaj koji živi, a bio je mrtav. I pogledaj, živ si zauvijek.
Tko je to? -Takav si i trebao biti. -Što se događa?
Lažu ti, Simone. Lažu ti.
Reći će bilo što kako bi preživjeli. Ne vjeruj im.
Samo strujni udar, Simone. Dobro si.
Sve je u redu, dobro si.
Mora da gubim razum. -Što ti je?
Isto što je i tebi.
Zašto im dopuštaš da te navlače kao marionetu?
John i Victor su mi pomogli. -Stvarno vjeruješ u to? -To je istina.
Bolje od... čega?
Nismo zaraženi, nismo bolesni.
Osoba koja me je sredila...
Samo su željeli preživjeti malo duže.
To je pokretačka snaga svakog ljudskog bića.
Zaboravi na moral i etiku i sva ta druga sranja
kojima navodno teže. Živi samo žele preživjeti...
Što je duže moguće. To je jadno...
Jadno, očajno postojanje.
Mi smo bolji od toga. Slobodni smo.
Mi smo prvi i posljednji...
I pogledaj, živi smo zauvijek.
I ti si ga čuo?
Vjeruj u njega, Simone.
Ne diraj to! -Ovo je moja kuća i dirat ću što god želim.
Amy! Amy!
Sigurno si dobro? -Jesam.
Samo sam sinoć pojela malo ovčjeg mozga. Loš mamurluk.
Trebao bi biti u lancima! -Životinja!
Nikad ne vjeruj trulome! -Vratite se u svoje grobove!
Sutra nosiš oružje? -Na okupljanje?
Da, ti? -Dok su te zvijeri i dalje vani...
Naravno.
Nisam kriv, lažno su me optužili. -Prijete da će ga vratiti u Norfolk!
Onda neka potpiše priznanje i završi tim.
Nemoj se protiviti, sine. -Ne...
Neću priznati nešto što nisam napravio! -Natjerali su te.
Svi mi radimo lude stvari. I ja sam radio gluposti...
Kucao na vrata svima u selu. -Je li te Simon nagovorio na to?
Ne, mama, nije. Bože, vi biste trebali biti moja obitelj,
biti na mojoj strani bez obzira na sve. Od njih to očekujem,
ali da me sudi vlastita obitelj? -Stani malo! -Ja moram ići.
Ja kasnim na posao. Mislio sam da ti preuzmeš.
Reci mi kako?! -Dobro, dobro.
Smirio si se? Lijepo ćeš ponašati ako te ostavimo samoga?
Slušate Roar FM. Imamo Trevora na liniji. Bok, Trevore.
Kako ide, Dave? -I što ti misliš o ovome? -Zabrinut sam.
Priča se da postaju
otporni na lijekove. -Strašne stvari, Trev.
Ne bih se iznenadio. Vjerujem znanstvenicima koliko i Vladi.
Ni analgetici moje majke više ne funkcioniraju.
Bok.
I što radiš? -Ja...
Samo nešto popravljam. -Kod Wilsona nikad kraja uzbuđenjima!
Idem na izlet.
Pitala sam se želiš li sa mnom.
A zabrana putovanja? -A misliš da idemo u Timbuktu? -Kamo idemo?
Na ludo mjesto.
Nikada prije nisi igrao golf? -Ne, prvi put.
Prirodni talent! -Možda mi se posrećilo. -Polako, tigre!
Ovo je igra vještine. Ne bi bio olimpijski sport da nije.
Nisam siguran da je olimpijski sport. -Zašto nije? -Ne znam.
Možda jer se zove "mini golf". -Stolni tenis se zove ping-pong,
a to je olimpijski sport. -Možda da se mini-golf ljudi nađu
i smisle ozbiljnije ime, kao...
Golf s razrađenim preprekama. Možda bi onda mogao postati pravi sport.
I je pravi sport! Nije me briga što bogovi s Olimpa kažu. Glupi bogovi.
Jesi li dobro?
U redu je, ne osjećam ništa. Ne osjećam hladnoću.
Osjećaš li to?
Ja ne osjećam ništa. -Žao mi je.
U redu je. Zaboravljam se.
Čemu žurba? -Molim? -Stvarno si dobar
i ako pogodiš, pobijedit ćeš i... igra je gotova.
Nije li to smisao? -Smisao je da se igra.
Da, možda.
Ali ako je ne završimo, ne postaje li besmisleno?
Reći ću ti nešto, tigre. Ako pogodiš otprve, dobiješ poljubac od gubitnika.
To bih bila ja.
Usredotoči se, Phile, usredotoči se.
Previše sam htio.
Nešto se sprema, gđice Martin. Slijedio sam ga kako ste i rekli.
U gradu se našao s nekim čudakom u hotelu.
Ovo sam mu uzeo.
Jako dobro, kapetane. Pročitali ste ovo?
Mislio sam da ćete vi htjeti prvi, zapovjedni lanac i sve to.
Što mislite? -Izgleda sumnjivo.
Mislite da planira napad? -Možda. Ništa ne smijemo isključiti.
Gđice Martin, samo dajte naredbu i ta trulež će biti počišćena.
Kunem vam se da ću zakopati tog gada! -Smirimo se malo.
Pregledat ću dokaze i procijeniti prijetnju.
Do tada, držite oči i uši otvorenima.
I, kapetane, ovo neka ostane povjerljivo.
Moraš žrtvovati prvouskrslog u 12. sat
12. dana 12. mjeseca. Prvouskrsli mora biti uništen.
Tek tada može doći do drugog uskrsnuća.
Seoska Zabava 12. 12. od 10 do 17 sati
Vrijeme je. -Johne, rekao si... -Napredak je bio...
..sporiji nego što smo očekivali. -Sporiji?
Ali ništa se nije promijenilo. Ja sam još uvijek isti.
Zato smo ti dali kontaktne leće i puder.
Obećao si da me neće vidjeti ovakvog. Obećao si.
Kao dio programa
svi pacijenti moraju završiti ovu vježbu. Nije na meni.
Johne... Johne, molim te!
Dr. Penrose u blok C.
Johne! Giles Weir, ministar...
Znači, vas su poslali da nas drži pod kontrolom?
To zvuči kao da sam nekakva stroga učiteljica.
Ne, doktore, smatrajte me zaštitnikom znanosti.
Vaš sam obožavatelj.
Vaš kemijski spoj je zaustavio rat.
Jako dobro.
Znači, sada ubrizgavate? -Svaki dan, vrlo jednostavan postupak.
Može se raditi i kod kuće. -Stvarno? -Nisu spremni.
Molim? -Nisu spremni za povratak u društvo. -Moj kolega želi reći...
Ako ćemo iskreno, oni su reanimirani leševi.
A ako propuste dozu, vratit će se u stanje bjesnila.
Nisu izliječeni. -Ali niti ne možemo njihovo stanje.
A kakvo je to stanje, doktore?
Vrlo jedinstven skup simptoma. Moglo bi se nazvati sindromom.
Ali, iskreno, to je samo vrh sante. Nisu od ovoga svijeta, ali ipak jesu.
Na mnogo načina oni su superiorna vrsta.
Znači oni su... djelomično mrtvi?
Ne bih koristio riječ "mrtvi." -Pa, preminuli, onda.
Djelomično preminuli.
Sviđa mi se kako to zvuči, a vama?
Zvuči prihvatljivo.
Bok, tata.
Možeš govoriti?
Liječnici nisu...
Nisam znao da ćeš moći.
Ni meni ništa ne govore. -Molim? -Doktori ovdje, oni...
Ni meni ništa ne govore. -Točno.
Gdje je mama?
Gdje je?
Ne sjećaš se? -Čega?
Došao si kući... -Molim? -Te noći.
Što sam napravio?
Ne mogu. -Tata... Tata!
Tata, što sam joj napravio?
Ne pretvara se, samo je uzrujan. Čuo je loše vijesti.
Loše vijesti? -Ubio je svoju majku u neliječenoj fazi.
Bože... Šokantno je na što su sve sposobni.
Gdje je Simon?
Ne želim ovo više raditi.
Čujete li me?
Ne želim ovo više raditi.
Molim vas...
Halo? Ima li koga?
Vidiš li sada? Živi ti mogu ponuditi samo laži.
To su očajni ljudi s očajnim planovima i ti ne pripadaš s njima.
Pripadaš sa svojom vrstom. Tek tada ćeš pronaći spas.
Tek tada ćeš naći mir.
Simone?
Kriste...
Što radiš? -Tražim Simona. Jesi li ga vidjela? Ako su ga ophodnje uhvatile,
vratit će ga na liječenje. Što je?
Sviđa mi novi izgled. Jako si zgodan, ljepotane.
Sviđa li mu se to?
Kako izgledam? -Prekrasno. -I moraš to reći
kad smo NMPZ. -Najbolji mrtvi prijatelji zauvijek.
Slušaj, u vezi mene i Simona...
U redu je. -Žao mi je...
Razgovarat ćemo kasnije, u kućnom sam pritvoru. -Kućni pritvor?
Bože... -Ovo mjesto se raspada. -Meni kažeš.
Kierene Walkeru? -Da?
Ništa. Čuvaj se.
Ozbiljna sam.
Tvoje stvari. Spreman?
Tata.
Nemam ništa za večeru.
Mogu nam otići po nešto. -Riba i krumpirići? -Može.
Da, može. -Gdje da..?
Kakva je riba? -Dobra. Hvala, tata.
Malo je tvrda.
Tamo gdje smo obično jeli...
..za vrijeme Ustanka...
Pa, više ga nema pa sam morao ići drugamo.
Otkad te nema, moje škrte misli...
Tata?
Što se dogodilo s mamom...
Nisam mislio... -Dobro.
Samo... Samo želim reći da mi je... -Rekao sam da je u redu.
Da...
Tata?
Što se događa?
Ne zaslužuješ je gledati!
Želim da odeš. Gubi se!
Gdje si bio? Baš sam htio javiti Deanu da te nema.
I napravio bi to! -Morao sam izaći.
Gdje si bio? Bar o tome nemoj lagati?
Mama!
Tražio sam Simona. -Ponavlja se, Sue.
Netko ga začara i sve završi katastrofalno.
Mama, možeš li mu reći da nisam pod ničijom čarolijom?
Kako da ti opet vjerujemo, Kier? -Prvo, nemojte stati na stranu rulje.
Ja se samo brinem za sigurnost ove obitelji.
Bojiš me se?
Bojim se, priznajem. Kada se ponašaš ovako.
Kako? -Više te niti ne prepoznajem. -Ovo sam ja.
Isuse Kriste!
Amy? -Unutra.
Dobio sam tvoju poruku. -Hvala što si došao.
Znaš da imaš rupu u šatoru?
Samo sitnica.
Trebao sam ponijeti vreću za spavanje?
Tijekom Ustanka... Jesi li ikada ubio bijesnog?
Bio sam više uredski tip.
U redu je ako jesi.
Zapravo, bilo bi bolje da jesi.
Ne, nikada nisam nikoga ubio.
Čak niti iz... samilosti?
Ne, zašto?
Zaveži me.
Uzmi odvijač. -Ne dok mi ne kažeš što se događa.
Trenutno... trenutno sam na Terminalu 5.
Imam pun kofer, u čekaonici sam
i samo trebam ući u avion. Razumiješ li?
Ne. -Postala sam imuna na lijekove.
Lijekovi više ne rade, uskoro ću pobjesniti
i nema lijeka koji bi me mogao vratiti. Ne želim živjeti tako,
ne želim nauditi nekome. To nije nikakav život.
Nazvat ću dr. Russoa. -Neće pomoći. Jednom kada počne, nema povratka.
Zauvijek ću ostati takva.
To je sudbina gora od smrti.
Zato me trebaš ubiti prije nego pobjesnim.
Gospodine, molim te, daj mi znak.
Slobodno. -Oprostite što smetam, gđice Martin.
Samo sam se pitala ako želite doći na finale.
Finale? -Moje serije.
Najbolje za veliku noć. -Clive, nisi trebao.
Pa, ovo je velik događaj. Zadnja epizoda. -Bila je sinoć.
Znam, mama, ali Sandra je nije uspjela pogledati.
Pa sam je snimio i gledamo je večeras.
Možeš se kladiti! Bože!
Saznat ću tko je ubojica. Jeste li i vi uzbuđeni, gđice Martin?
Jedva čekam.
Hvala. -Cijeli dan ne izlazim iz kuće.
Zaključala se je u sobu. Izašla je tek prije sat vremena.
Da slučajno ne čujem ništa. Ništa mi neće pokvariti gledanje.
Bezobrazno! -Sandra, zaboravila si na mamu. -Ona ne može piti.
Samo će proći kroz vas. -Mogu popiti jednu čašu. -Sandra, daj joj čašu. -Ne!
Jer ću za sat vremena čistiti za njom.
Nema šanse, ne noćas. Večeras je moja noć. Ništa za nju.
Detektiv inspektor John Graft.
Hvala ti, ti opasni jorkširski pastuše,
što si donio malo uzbuđenja u naše živote. Idemo.
Ubojica je njegov tata.
Sinoć sam pogledala kraj. Ispada da je njegov tata bio ubojica cijelo vrijeme.
Ubio je bivšeg policijskog kapetana jer je u 80-ima
kapetan pretekao sve tatine prijatelje za posao.
To se vidjelo na kilometar. Nisam li vam rekla?
Ti trula, zla vještice!
Sandra... -Začepi! Ti, ti si đavo poslan iz utrobe pakla.
Sve od te noći...
Sve od te noći kad sam vidjela kako ustaješ iz groba
samo me mučiš. -Ljubavi, rekli smo da nećemo o tome.
Ona je počela! -Vidjeli ste uskrsnuće?
Vidjeli ste kako ustaju? -Da.
Vidjela sam ih. Vidjela sam kako ti truli ustaju iz zemlje
vlastitim očima. Bila je ponoć.
Bio sam u Corsi i družila se s Jimmyjem Redmayneom.
Ne, njega ne spominjemo u ovoj kući! -Jim! Jim! Jim! Jimmy!
Lijepi, bradati Jimbo Redmayne.
Pružio mi je užitak. Nevjerojatan, nedopušten, seksualni užitak.
A što si mi ti ikada dao? Osim trošnog motela,
jeftinog pića i polumrtve svekrve koja će živjeti zauvijek.
Popit ću u to ime.
Mislim da je to to. -Bože! -Sada!
Sada, sada, sada, Philipe! Stani!
Moje lice... moje lice je mokro. Moje lice je mokro!
Moje lice je mokro!
Pa...? -Osjećam...
Osjećam kišu. Osjećam je, Philipe.
Još uvijek želiš da...? -Ne, naravno da ne. Opet osjećam!
Neću pobjesniti.
Što se događa? -Ne znam.
Možda bi bilo dobro da malo ode na liječenje.
Možda imaš pravo.
Njegova odluka. Može se vratiti u Norfolk ili priznati pogrešku.
O njemu ovisi.
Sigurni ste? Ta je osoba prva ustala iz groba?
Sigurna sam, gđice Martin. Vidjela sam svojim očima.
Zdravo. Simon je. Spreman sam slijediti.
Ovdje pripadaš. Dobrodošao.
Bog je obrisao sve suze iz njihovih očiju,
jer kada bijahu otkupljeni iz zemlje
postadoše poput anđela na nebu.
ivan204@prijevodi-online.org ;)
Ustanite, ustanite, ustanite!