NEKOĆ DAVNO Epizoda 9 - True North
Hvala lijepa, g. Clark. Cijenim to. -Što čitaš?
Hulka protiv Wolverinea. -Ja sam Ava. Viđam te u školi.
U razredu si gđice Blanchard, ne? -Jesi gotova, Ava?
Ovo je moj brat Nicholas. -Bog.
Idemo. -Hoćeš se družiti s nama? -Da.
Kamo ste krenuli? Otvori torbu.
Molim? -Vidio sam te da kradeš. Otvori torbu. -Nisam ništa uzeo.
I lažeš. -Zato si razgovarala sa mnom.
Kako bi mi ih tvoj brat ubacio. -Henry, zgranut sam.
A što si vas dvoje umišljate?
Krasno je. Ovo će nas stablo grijati ove zime.
Mogu li dobiti sjekiru? Zvao si me da ti pomognem. -Jesam.
Evo što ćeš učiniti, uzmi kolica.
Napuni ih drvom za potpalu, neka budu što više suho. -Dobro.
Povedi brata. -Dobro.
Dođi. -Pričekajte.
Uzmi ovo. -Tvoj kompas? -Da se ne izgubite.
Obitelj uvijek mora znati gdje su joj članovi. -Da.
Idite. Čuvajte se.
Kasno je. Vratimo se.
Vrati to, Marice. -Ne, Ivice. Moramo se vratiti ocu.
U redu. -Za mnom.
Ovdje smo ga ostavili. -Zašto nije tu?
Oče? -Oče!
Oče! -Oče?
Oče!
Ustajte!
Što radite u mojoj šumi?
Žao mi je, gradonačelnice, ali vaš sin je krao. -Jesi li?
Uvjerite se sami.
Moj sin ne jede slatkiše, a zna da se krasti ne smije.
Očito su krivi njih dvoje. Idemo.
Što se dogodilo? -Gđice Swan, moram li opet reći da genetika ništa ne znači?
Niste mu majka. Sve smo sredili.
Došla sam jer sam šerifica. -Aha, da.
Obavite svoj posao. Pobrinite se za te lopuže.
Jeste li zvali njihove roditelje? -Broj koji su mi dali odjavljen je.
Jeste li mu dali lažni broj? Zašto onda ne radi?
Zato što naši roditelji ne mogu platiti račun.
Samo ste htjeli pomoći?
Otac nam se izgubio.
Dvoje bespomoćne djece, sami i izgubljeni. Otrgnuti od obitelji.
Tužna i dirljiva priča. Stražo.
Uhvatite ih. -Ivice, bježi!
Uzalud bježite.
Uzalud. Ali i hrabar čin.
A ta je hrabrost možda spasila vas i vašu obitelj.
Pustit ćete nas? -I više od toga.
Pronaći ću vam oca. -Zbilja?
Zašto? -Zato što ćete učiniti nešto za mene.
I onda ćete nas vratiti kući?
Ovdje?
Molim vas. Nemojte. Vide li vas naši roditelji, bit će ih sramota.
Je li vam Henry rekao za moju supermoć? -Tek smo ga upoznali.
Znam prepoznati lašce. Zato mi recite istinu.
Osim novca, imate li drugih problema kod kuće? -Sve je super.
Možemo li ići? -U redu.
Otišla je. Možemo ići.
Zašto ste mi lagali?
Gdje su vam roditelji? -Nemamo ih.
Poznaješ li ih? Idu li u tvoju školu? -Viđala sam ih, ali...
Nisam imala pojma. Kao ni svi. -Ava i Nicholas Zimmer.
Majka im se zvala Dorrie Zimmer. Umrla je prije nekoliko godina.
Nitko je se ne sjeća. -A otac? -Nema ga. Barem ga oni ne poznaju.
Što su rekli iz socijalne službe?
Nisi ih prijavila. -Neću im moći pomoći.
Ulaze u sustav posvajanja. -Pomoći će im. -Nisi ti 16 g. bila u njemu.
Znaš što će se dogoditi? Poslužit će kao sredstvo zarade. Samo to.
Obitelji dobiju naknadu za njih, a kad im dojade, lete van pa sve iznova.
Ali nisu svi takvi. -Svi kod kojih sam bila.
Mi ćemo ih posvojiti? -Potražit ću im oca. -Ne poznaju ga.
Možda ni ne zna da postoje. -A htjet će ih kad sazna?
Ne znam.
Ali znam da će teško koji posvojitelji uzeti jedno, kamoli dvoje.
To im je najbolja prilika ili... -Razdvojit će nas? -Neće.
To se neće dogoditi. -Molim vas, nemojte to dopustiti.
Ispričavam se. Gospodine... Kryzowski?
Kryzyszkowski. Svi me zovu K.
Ja sam šerifica Swan. Želim vidjeti rodne listove Ave i N. Zimmera.
Samo ispunite ovaj obrazac...
U tri primjerka.
U redu.
Žao mi je. Dokumente je netko uzeo.
Tko? -Bez brige, gđice Swan. Opustite se.
Javila sam socijalnoj. Djeca su prepuštena sebi.
Trebaju pomoć. -Upravo to i činim. Tražim im oca.
Pa...
On ne postoji. -Mora postojati.
Naravno da postoji u biološkom smislu, ali ne spominje se.
Znači da nemamo izbora. Djeci treba dom i stoga ćemo tražiti posvojitelje.
U Storybrookeu ima posvojitelja? -Ne, ali javila sam državi.
Domovi za nezbrinute su puni, no dobili smo brojeve dvaju iz Bostona.
Dom za dječake i dom za djevojčice. -Razdvojit će ih?
Ni meni se to ne sviđa, ali nemamo izbora. Odmah ih odvedite u Boston.
Ja? -Htjeli ste biti šerifica.
To šerifi rade. Vi ćete ih odvesti.
Ne. Obećala sam im da ih nećemo razdvojiti.
Prestanite davati obećanja koja ne možete ispuniti.
Ta djeca trebaju dom. Pokušavam im pronaći najbolji.
Što je to? -Očev kompas.
Dao mi ga je kako bismo ga mogli pronaći, ali puknuo je.
Kad ćete nam reći kamo idemo? -Dovoljno smo blizu.
Dovoljno blizu čemu? -Kući slijepe vještice.
Ne zvuči dobro.
Ima nešto što mi pripada, a vi ćete mi to vratiti. -Što?
Sredstvo kojim ću poraziti opakog i moćnog neprijatelja.
Drži ga u kući, u crnoj kožnoj vreći.
Zašto ga sami ne uzmete? Zašto trebate nas?
Kuća je zaštićena čarolijom. Ne mogu ući.
Srećom, čarolija ne djeluje na djecu.
Morat ćete pričekati da se smrači. A onda...
Kad vještica zaspi... Možete se ušuljati.
Učinimo li to, obećajete li da ćete nam pronaći oca? -Hoću.
Ali još samo nešto, vještičina je kuća...
Jedinstvena. I zato morate biti jako oprezni kad uđete.
Oprezni? -Ma što učinili, ma kako to htjeli...
Nemojte ništa pojesti.
Išta? -Ne.
Znam tko su. Brat i sestra,
izgubljeni, bez roditelja.
Ivica i Marica. -Piše li što o ocu?
Samo da ih je ostavio. -Krasno.
Poznata priča. Tko god bio, mogao bi biti i u Laosu.
Ovdje je. -Otkud ti to znaš?
Nitko ne napušta Storybrooke. Nitko ne dolazi.
Nitko ne odlazi. Tako je. -Ja sam došla. -Jer si posebna.
Ti si prva strankinja koja je došla. -A, da. Zaboravih.
Ako je ovdje negdje, pronaći ću ga.
Reci mi nešto o njemu. -Još ništa ni ne znam.
Ne o njihovu ocu. O mom.
Rekao sam ti za tvoje roditelje. Sad i živiš s mamom.
Mary Margaret nije... Ona je...
Nema veze. -Molim te.
Bila sam vrlo mlada. Izašla sam iz sustava posvojenja.
Zaposlila sam se u restoranu kraj autoceste.
I... Tata ti je bio vatrogasni vježbenik.
Uvijek bi dobio najgoru smjenu. Naručio bi kavu i kolač, sjeo za šank
i prigovarao što nemamo pitu od bundeva.
Ali uvijek bi se vratio sljedeće večeri. -Vjenčali ste se?
Ne, ni blizu. Družili smo se nakon posla.
I... Dogodio se život.
Njegov se poboljšao, moj pogoršao... Upala sam u nevolje.
Onda kad si otišla u zatvor. -Da.
A prije toga otkrila sam da sam trudna.
Pokušala sam mu se javiti.
Tada sam saznala da je umro.
Dok je spašavao obitelj iz plamena.
Misliš da sam ja spasiteljica, Henry? On je bio.
Otac ti je bio pravi junak. -Imaš li nešto njegovo?
Nešto po čemu ga se sjećaš? Što bih mogao vidjeti.
Nemam.
Henry... Oprosti, moram ići. Mislim da znam kako ga pronaći.
Nešto bih vam pokazala. -Što je to? -Moja dekica.
Čuvam je cijeli život.
Samo mi je to ostalo od roditelja.
Bila sam s mnogo djece poput vas, i sva su...
Svi smo... Čuvali smo stvari.
Želim pronaći vašeg oca, ali trebam vašu pomoć.
Imate li možda nešto njegovo? -Možda imam nešto.
Ali dam li vam to, pobrinut ćete se da ostanemo skupa, zar ne? -Da.
Kompas? -Sačuvala ga je naša mama.
Rekla je da je tatin. -Hvala.
Jeste li ih pronašli? -Koga?
Vaše roditelje. -Još nisam. Ali pronaći ću vaše.
Kako znaš da spava? -Ne znam. Sjeti se što je Kraljica rekla.
Ni liza.
Imala si pravo. Gle.
Eno vreće. -Što je u njoj?
Je li važno? Moramo je odnijeti Kraljici da nam pronađe oca.
Ne!
Njušim večeru.
Emma. Drago mi je što vas vidim.
Polaskan sam što ste našli vremena za mene.
Kako vam mogu pomoći, šerifice? -Zanima me ovaj stari kompas.
Znate li odakle bi mogao biti? -Opa.
Pogledajte detalje. Ovo je kristal.
Ovo nalik na dragulj. Iako je u lošem stanju,
veoma je neobičan predmet.
Vlasnik je zasigurno imao ukusa.
Gdje bi ga mogao kupiti? -Ovdje, dakako.
Prepoznajete ga? -Ovakvo što teško je zaboraviti.
Sjećate li se tko ga je kupio? -Dobro pamtim imena, gđice Swan,
ali ne toliko dobro.
Ali, zlu ne trebalo, vodim opsežne bilješke. I...
Da. Evo ga.
Što tražite zauzvrat? -Oprost.
Može li snošljivost? -I to je nešto.
Kompas je kupio g. Michael Tillman. -Još nešto?
Samo ime, ali to je obično dovoljno.
Sretno s istragom.
Nije moguće. -Jest.
Žao mi je, Dorrie mi nije bila... Dogodilo se samo jednom.
Katkad je i to dovoljno. Upoznao sam je na kampiranju.
Mi smo se... Ne.
Nije moguće. Nemam blizance. -Imate.
Imate blizance koji su beskućnici otkad im je majka umrla.
Živjeli su u napuštenoj kući jer se nisu htjeli razdvojiti.
I uskoro će ih poslati u Boston ako ne preuzmete odgovornost za njih.
Jedva vodim ovu radnju. Ne mogu još i dvoje djece.
Zašto ste sigurni da su moji? -Osim vremenskog poklapanja?
Jeste li vidjeli ovo?
Izgubio sam ga. -Pogodit ću, prije 12 godina i devet mjeseci?
Znam da vam je to puno. Vjerujte.
Pred mojim se vratima pojavio klinac kojeg sam dala na posvojenje
tražeći moju pomoć. U vezi s nečim. Preselila sam se ovamo, zbog njega.
Čuo sam za to. Ali ostati u gradu... Nije isto što i brinuti se za njega.
Nemam ga jer nemam izbora. Vi imate.
Oni nisu tražili da dođu na svijet.
Vi ste ih donijeli. Vi i majka. Trebaju vas.
Ne primite li ih, kajat ćete se svakog dana cijeli život.
A prije ili kasnije, kad vas nađu, a pronaći će vas...
Njima ćete odgovarati.
Zbilja mi je žao. Doista.
Ne znam kako biti otac.
Ako tražite dobar dom, kod mene nije.
Molim? -Ja sam.
Odmah izađi. -Je li sve u redu? -Ne govori djeci, ali nije.
Ne želi ih. -I ne želiš im reći?
Rekla bih im samo da je lažna nada bila samo to.
Istina boli, Emma, ali može te i prosvijetliti. -Slažem se da boli.
Henryju si rekla da mu je otac mrtav, pa mu nije ništa. -Lagala sam.
Što? -Henryjev otac nije bio junak, i vjeruj, ne mora saznati istinu.
Možemo ih sakriti dok im ne pronađemo obitelj koja će se brinuti za njih.
Super ti je plan. -Imaš bolju zamisao? -Možda je ni nema. Možda trebaš...
Šerifice? Ne biste li trebali biti na putu?
Što radite ovdje? -Brinem se da radite svoj posao.
Ne morate me provjeravati. Znam što moram. -Doista?
Ta bi djeca večeras trebala biti u Bostonu.
Gdje si?
Da... Fin i mekan.
Bit će od tebe sočna pečenka.
Ispeći će me! Moramo nešto učiniti! -Mir. Kad otvori kavez, ne opiri se.
Dok te bude nosila, uzmi joj ključ iz džepa i dobaci mi ga.
Dolazi. Ne mogu, umrijet ću!
S umakom ili maslacem? Što ćemo odabrati?
Joj!
Dođi sa mnom, dječače.
Umak ili maslac? Umak... Ili maslac?!
Čime ću te napuniti?
Maslacem. Vrijeme je za pečenje.
Brzo, Marice, zatvori je! -Pustite me!
Pustite me! Smjesta se vratite! Pustite me!
Platit ćete! Pustite me!
Ja bih ga s umakom.
Draga dječice... Jeste li uspjeli?
Da, Vaša Visosti. Iako smo umalo postali večera. -Kako barbarski!
A sad... Želim svoju vreću.
Dugo sam ovo čekala. Nadajmo se da me niste iznevjerili.
Uspjeli ste! -Jesmo.
Srčana si, djevojčice. Poput mene kad sam bila tvoje dobi.
Sve smo to učinili zbog jabuke?
Vjeruj, dragi, nije to obična jabuka. To je oružje.
Oružje za prepredenu neprijateljicu.
Koja još uvijek smatra...
Da je sigurna. -Učinili smo što ste tražili.
Održite obećanje i pronađite našeg oca. -Naravno.
Vratit ću vas obitelji kako biste živjeli sretno do kraja života.
Ostavio vas je u šumi.
Zaslužujete više od oca koji bi vas napustio.
Ali on je sve što imamo. -Možda ne mora biti tako.
Kako to mislite? -Ti i tvoj brat zadivili ste me.
Niste vi prva djeca koju sam poslala u tu kuću od slatkiša.
Ali prvi ste koji su uspjeli izaći.
I za nagradu...
Pozivam vas da živite sa mnom. Ovdje.
Moći ćemo živjeti u dvorcu?
Da. Imat ćete vlastite sobe, dakako.
Te osobne kočije i vozače.
Mogu vam se ispuniti svi snovi. -Ne.
Želimo svog oca. Nikad nas ne bi napustio.
Čak i da jest, ne bismo nikad živjeli s nekim groznim poput vas.
Ma nemojte? -Da. Pronaći ćemo ga. Uz vašu pomoć ili bez nje.
A onda ćemo dokazati da ste pogriješili. -To ćemo još vidjeti.
Marice, što se događa?
Dođite. Sve će biti...
Evo.
Žao mi je, ali moramo krenuti.
Idemo, Henry.
Ne možeš ih odvesti. Ne mogu napustiti Storybrooke.
Ne mogu. Dogodit će se nešto loše. -Već se dogodilo.
Zafrkavaš me. -Što se dogodilo? Što ne valja?
Krepao je motor. -Koga zovete? -Pomoć.
Sad se druži s patuljcima?
Otkad? -Vaša Visosti, zatvorenik je ovdje. -Uvedi ga.
Zahtijevam da me pustite. Djeca su mi sama u onoj šumi.
Možda su u opasnosti. -Znam za tvoju djecu.
Onaj kompas koji si dao slatkoj Marici...
Nije joj pomogao pronaći te, zar ne?
Što ste im učinili? Recite mi gdje su! -Otišli su.
Rekla sam im da si ih ostavio. Dao si im samo kompas.
Nisam te dovela da odgovaram na tvoja pitanja, već suprotno.
Tvojoj sam djeci ponudila sve što im srce poželi.
A ipak su odabrali nesigurnost jer slijepo vjeruju u tebe.
Reci mi zašto.
Zašto su me tvoja djeca odbila? -Zato što smo obitelj.
A obitelj uvijek pronađe svoje članove.
Pusti ga. -Oslobađate me? -Svi možete biti zajedno...
Kao obitelj... Kad se jednom pronađete.
Ivice, probudi se. Ivice.
Pustila nas je. -Bojim se. -Nemoj. Sve će biti dobro.
Nicholase, pogledaj.
To su oni? -Oni su.
A vaš auto? Radi li?
Htjela sam da ih vidite. Bar jedanput.
I ja sam mislila da ne mogu. Dala sam Henryja kako bi dobio sve.
Kad sam vidjela da to nema, nisam mogla otići.
Bila sam uplašena i više od njega. Ali kad sam ga vidjela, upoznala...
Nisam se mogla vratiti.
Odvodite ih? U Boston? -Ne moram.
Ne. Ne morate.
Hej. Što se dogodilo?
Njihov tata? Pojavio se. Predomislio se.
Predomislio se? Samo tako?
Trebao mu je mali poticaj. -Pronašli su svog oca.
To je divno. -Pitam se kako bi to bilo.
Možda doznaš. Ne smiješ odustati.
Ne znam. Mislim da je to najbolje.
Moram zaboraviti. -Ne smiješ.
Doista... Da su me htjeli upoznati,
ne bi im bilo teško pronaći me. -Možda.
Možda ima drugih razloga. Možda postoji objašnjenje.
Onda je sigurno nešto ludo. Luđe i od Henryjeve teorije.
Što misli? -Pa...
Da su me roditelji stavili u čarobni ormar
i poslali me u ovaj svijet kako bih ih spasila.
Što misli tko su? -Pa... Jedna si ti.
Ja? -Snjeguljica.
Snjeguljica ima dijete. -Knjiga koju si mu dala
ne sadrži uvriježene priče.
Imam dijete. Toga bih se valjda sjećala. -Valjda.
Brada ti je malo nalik na moju.
Idem na zrak. Razmisliti.
Čekat ću te da večeramo skupa. -Nemoj.
Ostavit ću ti.
Divna dekica. -Hvala. Laku noć.
SEDMOGODIŠNJAK PRONAŠAO DIJETE KRAJ CESTE
Što je to? -Neki stari spis. Što je? -Pita od bundeve.
Mislio sam da bi htjela malo.
Od bundeve, je l' da? -Aha.
Henry... U vezi s tvojim ocem... -Da?
Drago mi je što sam ti rekla. -I meni.
Daj.
To što si napravila s Avom i Nicholasom... Zbilja donosiš promjene.
Bog. -Hej. -Je li ovo Storybrooke? -da.
Može li se negdje odsjesti? -Misliš ostati?
Takav je plan. Tražim krevet.
Bakin je pension ravno. Još dvije ulice. -Hvala.
Nisam ti čula ime! -Nisam ga ni rekao.
Rekao si da stranci ne dolaze u Storybrooke. -Ne dolaze.
Preveo i prilagodio: amiS