U državi Maine postoji grad... -Želim sobu. -Dobro došli u Storybrooke.
Gdje je svaki lik iz priče koju znate zarobljen između dvaju svjetova...
Zla kraljica poslala je likove iz bajki ovamo?
I sad se ne sjećaju tko su. -Žrtve su moćne kletve...
Uskoro će vam sve što volite biti oduzeto.
Samo jedna zna istinu, a samo jedna može razbiti njezinu čaroliju.
To ti je sudbina. Ti ćeš vratiti sretne svršetke. -Uživajte u boravku.
NEKOĆ DAVNO Epizoda 7 - The Heart Is a Lonely Hunter
Dobar pogodak, majstore. Kladimo se da to ne možeš ponoviti.
On plaća iduću rundu.
Emma, što da ti donesem? -Ništa.
Što ti je?! Mogao si me pogoditi.
Ne promašujem. Izbjegavaš me...
Otkako si me sinoć vidjela. -Kako odlaziš od gradonačelnice?
Da, upotrijebila sam eufemizam. Ne izbjegavam te.
Samo ne želim voditi ovaj razgovor. Tvoj je život i nije me briga.
Ako te nije briga, zašto si tako uzrujana? -Nisam uzrujana!
Da je tako, već bismo pili u kafiću. -Ne tiče me se.
Razgovarajmo, molim te. Moraš shvatiti. -Zašto?
Ne znam. Zato da ja shvatim.
Idi onda kod Archieja. -Želim razgovarati s tobom.
Nije moj problem što pogrešno prosuđuješ.
Ne znaš kako je s njom. Ništa ne osjećam. Zar ne shvaćaš?
Lošu vezu? Aha. Shvaćam lošu vezu. Samo ne želim razgovarati o tvojoj.
Znam da se ti i Regina svađate. Trebao sam ti reći prije.
Čemu ta tajnovitost? Svi smo odrasli. Možeš raditi što hoćeš.
Nisam htio da me gledaš ovako kao sad.
Zašto ti je stalo do toga kako te gledam? -Jer...
Što?
Koji je to vrag bio?! -Jesi vidjela?
Koliko si popio? Pretjerao si.
Oprosti. Samo... -Što? Što si?
Moram nešto osjećati. -Slušaj. Pijan si i krivo ti je. Razumijem.
Ali ma kakve osjećaje tražio, od mene ih nećeš dobiti.
Grahame. -Je li Henry zaspao? -Da, zašto?
Zbogom, oče.
Žao mi je, Snjeguljice. -Toliko sam ga voljela.
I ja sam, dušo. I ja.
Gubitak moga supruga ništa je u usporedbi s gubitkom tvog oca.
Ako išta mogu učiniti, reci mi.
Možda sam ti pomajka, ali uz tebe sam.
Jedan je gotov... Ostala je još jedna.
Nema pojma, zar ne? -Da sam odgovorna za njegovu smrt?
U meni je tražila utjehu. Bilo mi je zlo.
Mogla sam joj odmah skratiti muke.
Vjeruj mi, htjela sam. -Zasitili biste se.
Kraljevstvo joj je i dalje odano. Okrenuli bi se protiv mene.
Ne vide koliko je opaka kao što ja vidim.
Ne znaju što mi je učinila.
Sljedeći korak moramo odraditi pažljivo.
Moramo pomno urediti njezinu smrt.
Možda jedan od vaših viteza, Vaše Veličanstvo. -Ne.
Trebam iskusnog ubojicu, nekoga tko ne poznaje milost.
Nekoga bez srca. -Sad ti je jasno.
U tom slučaju, trebate lovca.
Umro si kako bih ja preživio. Oprosti mi.
Tvoja je žrtva časna.
Hvala ti.
Ne brini se, momče. Nećeš ostati gladan.
Što je? -Sanjao sam nevjerojatan san.
Bio sam u šumi, u lovu. Ubio sam jelena. Bio je i vuk.
Vuk? -Njegove oči...
Jedno je bilo krvavocrveno, a drugo crno kao noć. Ali...
Mislim da sam već vidio tog vuka.
Spavaj, Grahame. Bio je to samo san.
Nije se tako činilo. Činilo se kao sjećanje.
Grahame. -Trebam zraka. Moram razmisliti.
Molim te, vrati se u krevet. -Parkirao sam auto kod bake.
Moram po njega, razbistriti misli. -Grahame, slušaj.
Kasno je. Umoran si. Vjerojatno si još pijan.
Nemoj ići. -Otkada to želiš da ostanem? -Nije ti dobro. -Dobro sam.
Molim te...
Čekaj, što to radiš?
Ako Graham misli da će mu cvijeće upaliti... -Ne, bilo je za mene.
Od Davida?
Ne. Od dr. Whalea.
Zašto bi on... Ozbiljno? -Znam. Katastrofa. -Nije.
Sjajno je. Prebolit ćeš Davida. -Prvo, nemam što preboliti i drugo,
bilo je to samo za jednu noć. -Sudeći po tom cvijeću, nije.
Možda ga nisam trebala nazvati. -O, Bože. Zvala si ga?
To sigurno nije bilo za jednu noć. -Još učim.
Nisam to još doživjela. Krivo mi je.
Zašto? Nisi učinila ništa pogrešno, vjeruj mi. Ja to stalno radim.
Zato što si ti... -Što?
Nema veze. -Reci mi. Što radim?
Štitiš se...
Tim zidom koji si podigla. -Ne uzrujavam se zbog muškaraca.
Ne? Zlostavljano cvijeće govori nešto drugo.
Što to? -Ono što je očigledno svima
osim tebi. Da osjećaš nešto prema Grahamu. -Ma daj.
Evo zida. -Nije to zid.
Doista? -Oprez nikad ne škodi.
Istina. Ali taj tvoj zid...
Možda sprječava bol, ali možda sprječava i ljubav.
Dobro jutro, šerife. Oprostite ako sam vas prepao.
Oprostite. Mislio sam da ste vuk.
Zaboravio sam se obrijati? -Što radite ovdje tako rano?
Vrtlarim. Vi?
Tražio sam... -Vuka, shvaćam.
Koliko mi je poznato, šerife, u Storybrookeu nema vukova.
Barem u doslovnom smislu. Zašto tražite? -Mislit ćete da sam lud.
Iskušajte me. -Vidio sam jednog u snovima.
Onda sam vidio pravoga, prije nekoliko sati.
Jeste li vidjeli išta neobično?
Bojim se da nisam. Da sam vam bar od veće koristi.
Znate, šerife... Kažu da su snovi...
Snovi su sjećanja... Sjećanja iz drugog života.
Što vi mislite? -Ništa ne isključujem.
Sretno, šerife. Nadam se da ćete pronaći što tražite.
Sad i životinje puštaju unutra? Nije ovo klaonica.
Možda je i on vuk. Čuo sam da su ga oni odgojili.
Osjeti se na njih. -Jadno. Navodno plače nad strvinom koju ubije.
Reci mi, lovče... Kakav to muškarac plače zbog životinje? -Častan.
Što ti znaš o časti? -Imam je. I one je imaju.
Ti nemaš. -Životinje je imaju?
Čista su srca, nisu sebični i hvalisavi poput ljudi.
Reci mu da mi prestane prijetiti. Znaš što radim takvim ljubimcima?
Objesim ih na zid.
On nije ljubimac.
Savršen je. Dovedite mi ga.
Što hoćeš?
Hej!
Mary Margaret? Možemo li razgovarati? -Grahame.
O čemu se radi? Jesi li dobro? -Mislim...
Mislim da se poznajemo. -Pa naravno.
Ne odavde. Ne iz Storybrookea.
Odakle? -Iz drugog života.
Imaš li ime? Ili da te samo zovem Lovac?
Izmučena si duša, zar ne, Lovče? Jer su te roditelji bacili vukovima?
To nisu bili moji roditelji. Oni su me samo rodili.
Vukovi su moja obitelj. -Da.
Oduvijek smatram kako postoje dvije vrste ljudi.
Vukovi i ovce. Oni koji ubijaju i oni koje ubiju.
A ti si, Lovče, zasigurno vuk. -Zašto sam ovdje?
Želim da mi nekoga ubiješ. Možeš li to?
Ubijam za sebe. Zašto bih išta učinio za vas?
Zato što ti mnogo toga nudim...
Položaj na mom dvoru. Postat ćeš moj službeni lovac.
Ne želim postati ljubimac. Ovo mjesto je kavez.
Živjet ćeš u obilju, nećeš oskudijevati.
Na raspolaganju imate vojsku. Što ću vam ja?
Čitavo kraljevstvo ljubi moj plijen.
Trebam nekoga koga neće zavarati... Nekoga bez samilosti.
Nekoga komu nije problem izvaditi srce
i donijeti mi ga za moju zbirku.
To sam ja. -Kao što sam i mislila.
Reci...
Što ti je potrebno?
Što želiš? Mora biti nešto.
Zabranite lov na vukove. Nećete ih više dirati.
Zaštitit ćete ih.
Lagano. -Koga želite da ubijem?
Mary Margaret, koliko se dugo znamo? -Ne znam. Dosta dugo.
Sjećaš li se kad smo se upoznali?
Ne. -Ni ja.
Ni tebe niti ikoga drugog. Nije li to neobično?
Ne znam. Valjda.
Ali takav je život. Zaboraviš ponešto.
Jesam li ti ikad naudio? -Naravno da nisi, Grahame.
Što se događa? -Vjeruješ li u druge živote?
Raj? -Prošle živote.
Razgovarao si s Henryjem. -S Henryjem?
Ima jednu knjigu s pričama. Misli da smo svi likovi iz tih priča...
Iz druge zemlje, i da smo zaboravili tko smo zapravo.
A to nema nikakvoga smisla. -Da.
Naravno. -Grahame.
Goriš. Idi kući i odmori se.
Bit će ti mnogo bolje kad se naspavaš. -Da.
Imaš pravo. Oprosti što sam ti smetao. -Nisi.
I hvala ti. -Nema na čemu.
Kad sam bila djevojčica, najviše sam voljela ljetnu palaču.
Izgledala je poput kolijevke, okružena planinama.
Uvijek bih se osjećala sigurnom.
Jedva čekam vratiti se.
Zagušljivo?
Evo.
Ne.
Nisi vitez, zar ne? -Zašto to kažeš?
Svi su mi očevi ljudi izrazili sućut. Osim tebe.
Primi moju sućut. -I svi znaju nositi oklop.
Tebe je odabrala za pratnju. Zašto?
Mislim da znaš. -Ubit ćeš me.
Imaš dobre nagone. -A ti pretežak oklop.
Vidim da je novac od poreza dobro utrošen. -Graham nije ovdje.
Mislila sam da je na bolovanju... Kod tebe.
Znaš za nas, dakle. Fino. Zato sam i došla.
Jer znam i za vašu vezu. -Nisam u vezi s njime.
Ništa se nije dogodilo između vas?
Zaboravljate, gđice Swan. Imam oči posvuda.
Ništa od značaja. -Naravno da ne jer nemaš osjećaje prema drugima.
S razlogom si sama, zar ne? -S dužnim poštovanjem,
moj je život moja stvar. -Dok se ne umiješa u moj život.
Kloni se Grahama. Misliš da nemaš utjecaj, ali usađuješ mu ideje...
Koje nisu za njegovu dobrobit.
Vodiš ga na put prema samouništenju. Drži se podalje.
Bok, šerife. Mama nije tu.
Došao sam vidjeti tebe, Henry. Nadao sam se da mi možeš pomoći.
U vezi s čime? -Radi se o tvojoj knjizi. Jesam li u njoj?
Ja te lovim, a ti pišeš pismo.
Nikad vas neću razumjeti. -Ne poznajem ove šume.
Očito si vješt lovac. Pronašao bi me.
Ma što učinila, znam kako će se završiti. -Da.
Učini mi uslugu kad me ubiješ.
Odnesi ga kraljici. -Tvoji trikovi neće upaliti. -Nije trik.
Molim te, daj joj ga. Reci joj da mislim sve što piše.
Puhni u nju kad ti zatreba pomoć. -Što?
To je zviždaljka koja će ti dovesti pomoć. Bježi sada.
Ne razumijem. Nećeš me ubiti? -Bježi.
Kad ste se počeli prisjećati? Nakon što sam poljubio Emmu.
Poljubili ste mi mamu? Što ste vidjeli?
Vuka. Vidio sam kako u ruci držim nož.
I bio sam s Mary Margaret. -Htjeli ste joj nauditi?
Da. Kako znaš? Jer je Mary Margaret...
Snjeguljica, a vi ste onda... Lovac.
Doista misliš da bih mogao biti druga osoba?
Ima smisla. Odgojili su vas vukovi. Zato ga viđate.
On vam je prijatelj, vaš vodič. Pokušava vam pomoći.
Sjetio sam se toga jer sam ti poljubio majku? Kako je to moguće?
Vas dvoje imate posebnu vezu. Duguje vam svoj život.
Zašto? -Snjeguljica joj je majka, a vi ste je poštedjeli. Da niste...
Moja se mama ne bi rodila. -Što se dogodilo kad sam pustio Snjeguljicu?
Kraljica vam je uzela srce.
Istrgnula ga je. Takva je ona. Htjela je da ništa ne osjećate.
Da vidim tu knjigu.
Što je to? Vidio sam da je vuk zavijao na to.
Njezin trezor. Ondje vam je stavila srce.
Vuk želi da ga pronađem. Hvala, Henry.
Imaš naporan dan. -Tko to kaže? -Gotovo svi.
Trebao bi se odmoriti kod kuće. -Dobro sam.
Nisi dobro, Grahame. Tražio si pomoć od desetogodišnjaka.
Jedino njegove riječi imaju smisla. -Što se zbiva? Doista.
Moje srce, Emma. Moram ga pronaći. -U redu.
Kako? -Moram pratiti vuka.
Kakvog vuka? -Iz mojih snova.
Pomoći će mi pronaći srce. -Oprosti. Mislila sam da govorimo metaforički.
Zbilja misliš da nemaš srce? -Samo se to doima razumnim.
Samo to objašnjava zbog čega ništa ne osjećam. -Slušaj. Imaš srce.
Mogu to dokazati.
Vidiš? Kuca. Stvarno je.
Osjeti to. To je tvoje srce.
Ne. To je kletva. -Ne vjeruješ valjda da je to istina.
Što je?
Grahame, budi oprezan. -Prijatelj mi je. Neće nam ništa.
Što je to? -Moje srce. Unutra je.
Moram pogledati. -Ne! Stani. -Moram ući. -Grahame.
Zbilja misliš da ti je srce unutra?
Dobro. Saznajmo.
Hajde!
Pričekaj tu.
Vidim da ste još u koroti. -Vrijeme za tugu je prošlo.
A i crno mi pristaje. Reci mi...
Je li Snjegljica mrtva? -Djevojčino srce, kao što ste tražili.
Najprije moram nešto učiniti.
Što je to? -Djevojka je htjela da vam ga dam.
Pročitaj mi ga.
Najdraža maćeho, kad budeš ovo čitala, bit ću mrtva.
Znam da zbog mene više nikad nećeš voljeti.
Prikladno je dakle da i ja ostanem za to uskraćena.
Radi dobrobiti kraljevstva nadam se da ćeš mojom smrću biti zadovoljena.
I da ćeš očevim podanicima vladati onako kako zaslužuju.
S puno milosti i nježnosti. Misliš da to činiš iz osvete.
Ja to smatram žrtvom, radi dobrobiti sviju.
S time na umu, prihvaćam kraj. Primi k srcu moju zadnju poruku.
Žao mi je i opraštam ti.
Nemoj mi reći da postaješ ovca. -Važniji su joj drugi od same sebe,
a vi je mrzite. Što vam je učinila?
Odala sam joj tajnu koju nije znala čuvati.
Ta me izdaja skupo stajala.
A sad...
Pokaži mi njezino srce.
Trebalo bi se otvoriti.
Ovo nije njezino srce. Ovo nije ljudsko srce!
Što si učinio?!
Mora biti ovdje negdje.
Moraju postojati skrivena vrata. Poluga...
Nešto. -Grahame. Hej, Grahame.
Ovdje nema ničega. -Mora biti. Ako nema...
U redu je. Sve će biti u redu.
Što to radite?
Što radiš ovdje? -Nosim cvijeće na očev grob kao i svake srijede. -Ne krivi je.
Ja sam kriv. Htio sam pogledati unutra. -Doista? Zašto?
Što ste tražili? -Ništa.
Nije bilo ničega. -Ne uzgledaš dobro, dušo.
Odvedimo te kući. -Ne želim kući.
Ne s tobom.
Ali s njom hoćeš. -Ovo je između vas. Ne miješajte mene. -Ima pravo.
O nama se radi, i stvari se moraju promijeniti. -Pitam se zašto.
Nema nikakve veze s njom. Shvatio sam da ništa ne osjećam.
I to nije zbog mene, već zbog tebe.
Ostavljaš me zbog nje. -Ostavljam te zbog sebe.
Grahame, ne razmišljaš kako valja. -Zapravo, po prvi put razmišljam.
Radije bih bio bez ičega nego činio kompromise.
Ništa je bolje od onog što mi imamo. Moram nešto osjećati.
A to je moguće samo ako si dam priliku. -Grahame. -Žao mi je.
Gotovo je.
Ne znam što sam vam skrivila, gđice Swan.
Stalno uništavate sve što mi je drago. -Rekoh ti, ne radi se o njoj.
Dok se nije pojavila sve je bilo u redu.
Žao mi je, ali možda problem nije u meni, nego u vama. -Molim?
Henry je mene potražio. Graham...
Poljubio me. Obojica su bili očajni.
Možda se, gđo gradonačelnice, morate dobro pogledati u ogledalo
i zapitati se zašto je tako. Zašto svi bježe od vas?
Regina!
Dosta! Prekinite!
Nisi vrijedna toga.
Grahame...
Žao mi je.
Ne znam što mi je bilo, poludio sam.
U redu je. Bio si umoran i pod vrućicom...
I slomljena srca. -Ne znam zašto sam se spetljao s njom.
Jer je bilo lagano i sigurno.
Bolje je ne osjećati ništa nego osjećati se užasno.
Ovo sam osjetila.
Mislio si me prevariti srndaćevim srcem?!
Nikamo ne ideš. -Ne zaslužuje smrt. -Ne odlučuješ ti.
Htjela sam srce i dobit ću ga.
Što ćete mi učiniti?
Sad si moj. Moj ljubimac.
A ovo ti je kavez. Odsad pa nadalje,
radit ćeš sve što ti kažem. A oglušiš li se,
pokušaš li pobjeći, samo trebam stisnuti.
Stražo!
Tvoj je život sad u mojim rukama... Zauvijek.
Vodite ga u moje spavaće odaje.
Sad je bolje. -Aha.
Što je?
Grahame?
Jesi li dobro? -Sjećam se.
Grahame?
Sjećam se. -Čega?
Hvala ti.
Grahame!
Hajde, Grahame!
Grahame...
Preveo i prilagodio: amiS