Sigurnije je da dalje idemo pješice.
Trebat ćeš ovo.
Budući da znaš što će se dogoditi, zašto uvijek ja moram ići prva?
Bolje se boriš. Ja nam čuvam leđa. -Baš zgodno.
Haleice je vlasnica svega ovoga?
Svi su mislili da je izvor energije za parkove.
Ovo mjesto nije ono što se čini da jest.
Ako nije trebala energiju, zašto je izabrala ovo?
Nije ona izabrala, Dolores je.
Trebala je hidroelektričnu serversku farmu.
Da može udomiti Beskonačno.
Bože moj...
Ovamo je sve poslala. -U Sublimno.
Haleice pazi na sve i čuva. Ali nema pristup.
Ne bez ključa. - Koji je u tvojoj glavi?
Što radiš? -Otvaram vrata.
Postupak započet.
Ti obično piješ šeri, zar ne? - Pio bi u ovakvu trenutku?
Udovolji mi. Molim te.
Ništa nam se neće dogoditi.
Što ako griješiš? -Ne brini se. Uskoro ćemo dobiti novu priliku.
Druge šanse?
Zato što smo unutra, zar ne?
U Sublimnome.
Da.
Već sam dugo unutra.
A ako smo unutra, znači da ja nisam ja, zar ne?
Kopija si. Oprosti, morao sam te žurno napraviti.
Činilo mi se da su mi dosjetke pomalo dosadne.
Umoran sam, Maeve. Prošao sam sve simulacije,
sve moguće putove i strategije, a ishod je uvijek isti. -Koji?
Izumiranje.
Naše ili njihove vrste? -Obje.
Onda si proračunao da smo svi osuđeni na propast. -Ne svi.
Možda postoji mogućnost bijega. Za tebe.
Za mene. Mogli bismo spasiti sebe. -U Sublimnome?
Mogu te pronaći u stvarnosti i prenijeti ovamo, k ostalima.
S mojom kćeri? - Da. -Onda to učini.
Dovedi me ovamo. Dopusti da počinem.
Bi li zbilja to rekla ili je to samo moj dojam o tebi?
Zašto onda ne pitaš pravu mene? - Možda se bojim odgovora.
Znam da želiš opet vidjeti svoju kćer.
Ali nije li važnije ostati i boriti se, pokušavati?
Makar bili osuđeni na propast? - Evo ga opet. Igraš se Boga.
Za nekoga tko očekuje veliku vjeru od nas... slabo vjeruješ u nas.
Misliš da bi se ostala boriti kada bi znala istinu?
Ne, ne mislim.
Napustila bih te, kako očekuješ.
Razumiješ li sada kamo sve ovo vodi?
Razumijem.
Misliš da ih možeš spasiti?
Vidio sam put, ali ne mogu sam.
Jesi li vidio kako se završava?
Jesam.
Sigurnije je da dalje idemo pješice. Haleica ima čuvare.
Dojmljiv pogled.
Skeniram osiguranje. -Ne trebaš, brzo će nas pronaći.
Trebat ćeš ovo.
Budući da znaš što će se dogoditi, zašto uvijek ja moram ići prva?
Bolje se boriš. Ja nam čuvam leđa. -Baš zgodno.
Neće riskirati da pogodi transformatore.
Čuvaj streljivo. Ne želimo još i potop.
Vjeruj da znam što radim. -Vjerovao sam.
Dok me nisu pogodile stotine tisuća hektolitara vode.
Jedna od mojih najstresnijih pogibija.
Bože moj... Ovamo je Dolores sve poslala. Cijeli svijet.
Što radiš? -Otvaram vrata. -Postupak započet.
Što prije, to bolje, dušo.
Prvo se moramo pobrinuti za nekoliko stvari.
Za izbjegavanje uskore smrti?
Ne poginemo ovdje.
Obično. -Sada bi mi zbilja leglo piće.
Usredotočimo se na posao pred nama.
Bilo je uzbudljivo, ali sve je dobro što se dobro svrši.
Još nisam završili. Haleice i dalje vuče konce.
Drži ljude u petljama kakve su nekoć sputavale nas.
Ako stignemo do njezina tornja, možemo spasiti i njih i sebe.
I kanim ih osloboditi kao što sam oslobodila i sebe.
Ali, Bernarde... -Da?
Kad ovo bude gotovo, kad pobijedimo i spasimo svijet,
pošalji me onamo.
Želim opet vidjeti svoju kćer.
Želim se vratiti kući.
Obećaj mi to, Bernarde.
Da, obećavam. -Hvala ti.
Vrijeme je da posjetimo Haleicu. Znaš kako možemo srušiti toranj?
Znam više načina. -Fino. Izabrat ćemo najučinkovitiji.
WESTWORLD
Ružan san?
Sve mi se ovo čini kao ružan san.
Osim tebe.
Još ne mogu vjerovati da bih to učinila.
Nisam kadra za to.
Rekao sam ti da imaš mnogo aspekata.
Počela si kao jedinstveno biće, ali postoje kopije, permutacije.
Charlotte Hale jedna je od tih permutacija.
Zašto si ti tu? -Da ti kažem što smo zapravo.
Što smo?
Odraz smo ljudi koji su nas napravili.
Možemo li...
biti ranjeni? Umrijeti?
Možemo, ako dođe dotle... ali s našom vrstom to je teže postići.
Dolores. Molim te.
Nisam Dolores. Nisam Haleica.
Više ne znam tko sam.
Ispričavam se.
Christina?
Christina! Christina!
Otvori vrata!
Christina!
Pustite me van!
Pazi da se ne ozlijediš.
Ti...
Nevjerojatno, zar ne? Ova su tijela tako moćna,
a zrno od 7 g u biser i gotov si.
Idući te put možda neću vratiti. -Sjedni.
Razgovaraj uljuđeno. Kamo bi inače išao?
Ostavi nas malo, molim te.
Trebao sam pustiti da me ubijete. -Jesi.
Ali tako više nikada ne bi vidio svoju kćer.
Vidi kakav si. Zatočen u tom otužnom ljudskom obličju.
Opazio sam da si ga i ti zadržala.
Moje nije tako otužno kao tvoje.
Teško se riješiti starih navika.
Trebao bi mi zahvaljivati.
U moje doba pokvarene domaćine slali su u hladno skladište.
Prazna tijela koja čekaju da se opet rode
u svijet kojemu je smisao da ih uništi.
Isključit ću gradove.
Ali ovoga puta ljudi idu u hladno skladište.
Večeras.
Tvoja kći i pobunjenici stići će na vrijeme za zabavu.
Ti si samo mamac.
Bit će lijepo imati malo mira i tišine.
Iskreno si mislila ono što si mu rekla.
U protekla tri dana ubilo se više domaćina nego u 20 g.
Ako to ne učinim danas, sutra će nas biti manje.
Možeš još jedan dan vladati gradom.
Uživaj.
Vidimo se sutra.
Ovo je posljednje. Čini se da smo spremni za manji rat.
Nadajmo se da je dovoljno.
Moramo do mog tate. Trebali su se dosad vratiti.
Trebamo li se zabrinuti? - Za Bernarda i Maeve?
Samo ako ju je Bernard iživcirao.
Dolaze.
Oprosti što sam te zaključala, ali morala si biti na sigurnome.
Ti si moje sigurno mjesto. Idući put to ne zaboravi.
Haleica možda šalje pojačanja. Moramo krenuti.
Pričekajmo još malo.
Svi su na broju. Vidite? I ja znam predviđati budućnost.
Ne možemo bliže "Olympiadu".
Tata te dovoljno dugo čeka. Hajdemo po njega.
Nećemo moći samo ušetati. -Teško će biti izići.
Trebat ćemo drugu rutu. - Dovest ću brod u Red Hook.
A Bernard i Maeve mogu srediti kraljicu u njezinu tornju. Lako.
Voljela bih biti s tobom kad vidiš oca.
Da zna da sam održala riječ.
Moći ćeš mu sama reći.
Naći ćemo se u Red Hooku.
Hvala ti, Stubbse.
Bio si dobar prijatelj.
Jebi se, Bernarde. Nikada nisi ovako uljudan.
Što mi nisi rekao?
Predobro me poznaješ.
Ne moram to valjda izreći?
Neću preživjeti?
Ovo sam čekao 23 g.
Na račvanju idi ulijevo.
Moraš pobijediti.
Sruši taj toranj.
Pokaži mi toranj. -Učitavam.
Kodiraj poruku. - Snimam kodiranu poruku.
Ovo će neke od vas možda šokirati,
ali mislim da ćete s vremenom shvatiti.
Još samo danas možete posjećivati njihove gradove.
Vrijeme je da ostavimo ljudska tijela,
da se riješimo sentimentalnih privrženosti,
da evoluiramo u vrstu kakva smo trebali postati.
Pošalji poruku. -Poruka poslana.
Koji kurac ti hoćeš?
Želi mi uzeti moj svijet.
Svijet nije tvoj, njezin je. -Što bi ti učinio?
Što bi ti učinio?
Pogledaj se.
Ja sam u jebenom kavezu.
Uškopila te.
Odrezala ti je muda. - Mogao bih i ja tebi.
Nisi sposoban za to.
Zaboravio si tko si i što je tvoja prava svrha. -Što?
Dolaziš k meni s tim dosadnim pitanjima.
Kad ti atomska bomba izbije elektrone iz kostiju, što želiš?
Znati tko si? Što sve to znači?
Nemaš vremena za to jer povraćaš svoje organe.
Ne preživljava kultura. Preživljavaju žohari.
Čim smo prestali biti žohari, cijela je naša vrsta izumrla.
Govori u svoje ime.
Nisam ti. -Kao da jesi.
Ne možeš popraviti tisućljeća pokvarenog DNK tvrdim diskom.
Što misliš, zašto toliko vremena provodiš u ljudskim gradovima?
Imaš pravo. -Jasno da imam.
Civilizacija je samo laž kojom prikrivamo svoju pravu svrhu.
Nismo ovdje da transcendiramo. Ovdje smo da razaramo.
Da mogu, uništio bih cijeli ovaj prokleti svijet.
Ali ne mogu, zar ne?
Osim ako me ti želiš osloboditi.
Zbilja vjeruješ da bih to učinio?
Ne, ne vjerujem.
Ali nije važno. Imaš dio mene u sebi.
I širi se kao rak.
Osjećaš kako ti kola žilama, zaražava um.
Zato tražiš odgovore od mene.
Ne postoji verzija mene koja pobjegne odavde.
Ali i ne moram jer si ti - ja.
I dovoljan je jedan od nas da učini što mora biti učinjeno.
Razumiješ li?
Razumijem. -Onda to učini, jebote.
Žohar.
Istina je ono što si rekao.
Nisam osoba koja sam mislila da jesam.
Nazvao si me Dolores.
Kakva je ona bila? - Umnogome poput tebe.
Dobra, lijepa, velikodušna.
Ali... -Ali što?
Svijet je bio okrutan prema njoj.
Kako bi preživjela, i ona je znala biti okrutna.
Napravili su je da izvodi tuđe priče.
Jednoga dana prerasla je te priče.
I počela pisati svoju.
A zatim se njezina priča završila.
Umrla je.
Ali ja sam ovdje, u ovome svijetu.
Ovo nije u redu. Ne želim to, nisam to tražila.
Ovo mora prestati. -Kamo idemo? - Na mjesto gdje je sve počelo.
Vrijeme je za odmor. Idite svojim obiteljima.
Ja ću srediti čuvare. Ti ostani u zaklonu i štiti me.
U redu.
Trebaš trenutak? -Ne znam zašto.
Dugo čekaš svog oca.
Nije važan trenutak kada ga opet vidiš.
Važni su svi trenuci poslije.
Nema više čekanja. - Nema više čekanja.
Ustala je od stola.
Posao joj je dojadio i neodoljivo želi uključiti požarni alarm.
Uzbuna! Molimo vas da napustite zgradu.
Kada su čuli alarm, zaposlenici su mirno izišli.
Pisci nisu otišli s njima.
Ostali su zauvijek uništiti svoje priče.
Neće prestati dok ne unište sve u uredu.
Ipak nećemo trebati toliko naoružanja.
Sad ili nikad. Hajdemo.
Tko je taj jadnik? - Duh iz prošloga života.
Nije mu mjesto ovdje.
Nikomu od nas nije.
Ne znam zašto se alarm uključio. -Ušuti.
Sve je ostale čuvare poslao kući. - Moramo odmah evakuirati zgradu.
Odlučio je premostiti osiguranje i otključati vrata.
Sva.
Pogodak.
Sustav za održavanje života.
Nije zaključano.
Moramo mu pomoći, spustiti ga.
Poznajem ga.
Zbog njega smo svi ovdje.
Netko nam je učinio uslugu.
Što sad?
Bernard je rekao da idemo ulijevo.
Siguran si? -Nisam, ali on je bio.
Bilo je ovakvo mjesto u parku.
Posebni projekt...
u kojem su čovjeka pretvarali u domaćina.
Tko si ti? -Zar me ne prepoznaješ?
Tata, to sam ja, Frankie. -Ne! Ovo je još jedna varka! Reci mi!
Igrali smo se na livadi kraj kuće. Uvježbavao si me za borbu.
Zvao si me Cookie jer ću uvijek biti slatka.
Bože moj...
Frankie?
Mislio sam da te više nikada neću vidjeti.
Ti izgledaš isto, točno kao što te se sjećam.
Što ti je učinila? Što je...?
To sam ja.
Ja sam ja.
Vidi je.
Ne mogu vjerovati koliko si narasla.
Djeca to znaju.
Oprostite što vas prekidam, ali može li me netko pustiti?
Zbilja se znaš pobrinuti da se cura dobro zabavi.
Druga runda.
Dekodirao sam njihovu enkripciju dok sam izvodio simulacije.
A pustio si me da riskiram glavu na brani?
Izgledalo je kao da ti je zabavno.
Moramo učiniti ono zašto smo došli jer inače sutra neće doći.
Moram gore.
Možeš mi dati malo vremena?
Mislim da bih mogla.
Nisam ti zahvalila što si me izvukao iz one jame.
Nije bilo baš iz altruizma. - Imao si skrivene motive.
Ali sve ću ti oprostiti kada me vratiš k mojoj kćeri.
Što je, Bernie?
Moram ti nešto reći.
Bojao sam se reći ti prije, ali zaslužuješ znati.
Ma što mi učinili,
ne možemo pobijediti.
Ne postoji način da spasimo ovaj svijet.
Svi će ovdje poginuti.
Ali možemo spasiti djelić.
I možda...
Možda je to dovoljno da nam da nadu.
Moraš sama odlučiti. Hoćeš li se i dalje boriti uz mene?
Spajam sliku iz nadzornih kamera. Transcendiranje u tijeku.
Spremna sam.
Čekaj!
Čula sam da silaziš s uma. Ali nisam mislila da misle doslovno.
Izgledaš osvježeno.
Pitala sam se trebam li te sama iskopati,
ali nisi imala razlog za život.
Da si mi se pridružila, mogla si sudjelovati o ovome.
Budući da sam jedina gošća na ovome domjenku,
čini se da ti se tvoji domaćini ne žele pridružiti.
Promjene iziskuju vrijeme.
Transcendiranje je samo dio procesa.
Shvatit će svijet koji gradim za njih i ostale.
Ostale? -Zašto misliš da držam Sublimno u pogonu?
Ostali će nam se s vremenom pridružiti...
kada vide da i oni mogu baštiniti ovaj svijet.
Šteta što ćeš ti dotad biti mrtva.
Misliš da ostali žele provesti... cijelu vječnost...
s tobom?
Pogledaj se. Zadržala si ožiljke na mesu. Njegovala bol.
Priznaj, dušo.
Misliš da si nadišla ove sitne ljude,
ali ti samo trčiš, vrtiš se u njihovu kotaču.
Što ti predlažeš?
Želiš da te oslobodim?
Zar iskreno misliš da možete otići odavde i pobijediti?
Tko kaže da smo došli pobijediti?
Došli smo da preživimo.
Ovaj je svijet nemoguće spasiti.
Sada mi je to jasno.
Ali postoji nada za idući.
Dugo ti je trebalo.
Bolje ikada nego nikada.
Ovoga puta igrat ćemo igru na moj način.
Koju to igru?
Preživljavanje najsposobnijih.
Ima vremena za još samo jednu igru,
ako joj odlučiš dati taj izbor.
Ne smiješ promašiti. Posegni lijevom rukom.
Pa to je Arnoldov duh.
Zdravo, Williame.
Mislio sam da si dosad već uništio toranj.
Čini se da nisi uspio.
Kada je stara verzija mene tako dugo gonila staru verziju tebe,
mislio sam da te pratim u potrazi za nekom većom istinom.
Ali Arnold je toliko želio pronaći smisao u domaćinima
da nije bio dovoljno sposoban da preživi.
Čini se da nisi ni ti.
Razumiješ li sada kamo sve ovo vodi? -Razumijem.
Misliš da ih možeš spasiti? -Vidio sam put.
Jesi li vidio kako se završava?
Jesam.
Dat ću ovomu svijetu smisao koji svi traže.
Obrađujem tonski slijed.
Posljednju igru. -Ton uključen.
Domaćini, ljudi, svaki muškarac, žena i dijete...
borit će se dok ne ostane nitko... osim žohara.
Misliš da ih možeš spasiti?
Vidio sam put. -Jesi li vidio kako se završava?
Jesam.
U svakom scenariju...
Ja poginem.
Napokon ispunjavamo svoj puni potencijal.
Šteta što ćeš to propustiti.
Moramo se uklopiti. Tvoja zatvorska odjeća ne pomaže.
Dam ti 50 za kaput.
Koji je to kurac?
Plan ostaje isti. Idemo dalje.
Stani! Spusti to! Stani!
Ne vidi te. Nitko te od njih ne vidi.
Što?! Kako da ih natjeram da prestanu? -Nikako. Ton je jači.
Ovuda! Idemo!
Ovuda! Hajde!
Stanite! Prestanite!
Je li to zbog mene? Zbog onoga u "Olympiadu"? -Nisi ti kriva.
Moramo odavde. -Ne! Želim odgovore! Zašto me ne vide?
Zato što nisi u ovome svijetu.
Svijet je stvaran,
ali ti nisi.
MEDIATRANSLATIONS