EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Når du tænker på en af de bedst sælgende dukker igennem tiden,
tænker du på en arv, der spænder generationer...
et ikon, der er bedåret af børn verden rundt.
Du tænker på en elegant, gyldenhåret...
hest?
Pony er ikke en hest.
Det var en dukke, du legede med, som var det et menneske.
Smukt.
My Little Pony var den lille hover,
der redefinerede den moderne dukke i en æra med Barbies og Berries.
Vi havde ikke et pigebrand.
Et legetøj, der gik fra dark horse...
Det virkede ikke til, at piger ville kunne lide det.
De kan lide at lave mad og gøre rent og stryge.
-...til en prissat pedigree. -80 millioner i salg.
-Det var fænomenalt. -Med millioner af fans...
-Kollektionen ender aldrig. -...og næsten så mange skabere.
Jeg er skaberen af My Little Pony.
Åh, nej.
Selvom det til tider mistede hovmodet...
De opgav simpliciteten.
Det er ikke My Little Pony.
...har Pony udviklet sig med smagen i en foranderlig industri.
De var meget interesseret i historien før legetøjet.
...som fanger hjerterne af unge og ikke så unge.
Tyveårige fyre,
der ser et show lavet til otteårige.
-Hvorfor? -Den eneste måde at finde
ud af det, er gennem hestens mund.
Jeg er Twilight Sparkle. Og dette er legetøjet, det skabte os.
Den fortsatte serie Om legetøjet vi alle kender
Plastikskabninger Der varer generationer
Og vi ikke kan slippe
Små formede figurer Der gav os store drømme
Vi går tilbage i tiden Og bag scenerne
Det er legetøjet, der skabte os
Legetøjet, der skabte os er her
I midt 70'erne var Amerika i tilbagegang.
Vietnamkrigen var ovre,
og hos Hasbro Toys var deres soldat nummer et, G.I. Joe,
gået fra frontlinjerne til infirmeriet.
Den store G.I. Joe var døden nær dengang,
og den havde været en af de store forsørgere for dem.
Hasbro var tæt på bankerot.
Du skulle komme på det næste store og vokse.
Det havde Stephen Hassenfeld.
Han voksede op i familieforetagendet og som Hasbros nye chef
forsøgte han at mobilisere et comeback.
De samlede tropperne og de ville lave fantastiske ting.
Men ikke disse tropper.
Der blev hentet ny ledelse ind i salg og marketing.
Den nye ledelse sagde, "Vi skal have avanceret udvikling."
Som betød at komme på idéer.
Selvfølgelig havde Hasbro allerede en solid kerne af idéfolk,
-men... -Det var ikke normal udvikling.
Det var avanceret udvikling.
Det var vigtige sager.
Men hvem førte sagerne an?
George Dunsay fra Ideal Toys.
Et ideelt valg.
Jeg var produktmanager i drengeafdelingen.
Jeg lavede Evel Knievel motorcyklen og Mighty Mos.
Indtil han efterlod Ideal fordi...
Ubehagelige omstændigheder.
Du kunne sige "ikke ideelt".
Du skulle sikkert være skør for at få job hos Hasbro dengang,
men jeg var desperat efter et job.
Og med det begyndte George desperat at strukturere
sin avancerede research- og udviklingsafdeling.
Og så skulle han oppe sig.
Heldigvis havde den almindelige afdeling en stor mængde talent at tage af.
Det var en designgruppe på omkring 18.
Folk syede, skulpterede.
Dunsay ledte efter de bedste og skarpeste.
Vi havde fantastiske folk.
-Og så... -Han valgte mig.
Mike Cartabiano, en fantastisk industriel designer.
Og som andenvalg valgte George
-ingen. -Det var bare ham og jeg.
-Vi var kun to. -Så længe vi kom på et produkt,
-var alle glade. -Næsten alle.
Hvorfor skulle han komme på sin egen lille gruppe?
Syntes han ikke, at designerne gjorde det godt nok?
Tænk over det.
Hvad kan jeg sige? Jeg ville ikke skabe en situation.
Men der var en situation.
Tingene ændrede sig, da der kom folk ind fra andre firmaer.
Drengeafdelingen arbejdede på G.I. Joes genintroduktion.
De arbejdede også på spil,
og Hungry Hungry Hippo blev introduceret dengang og klarede sig godt.
Og Habros pigeafdeling...
Der var ikke rigtigt en.
G.I. Joe var kerneproduktet. Det var der, deres komfortzone var.
Vi havde ikke et pigebrand.
Vi kunne ikke gå imod Barbie. Det var et kraftcenter.
Men det betyder ikke, at de ikke prøvede.
Vi kom på Fresh'n'Fancy idéen,
hvor piger kunne lave deres egen makeup.
-Fresh 'n Fancy -Fresh 'n Fancy
Det var et kemisæt.
Og selvom deres forsøg med en pigeserie havde sprunget i deres ansigt,
gik Hassenfelds store plan for Hasbro op.
Mens drengeafdelingen bryggede på en ægte amerikansk helt,
var der en afdeling, der skulle oppe deres indsats.
Førskolekategorien.
Vi havde et brand kaldet Romper Room, som var et brand Hasbro ejede helt.
Vi lavede tre Romper Room legetøj hvert år, der blev fremvist,
og vi havde ikke et tredje.
Vi havde brug for et hurtigt,
for firmaets præsident var meget oprørt.
Mens uret tikkede, støvede den avancerede afdeling en gammel, afvist pitch af.
Den originale præsentation Mike og jeg lavede,
var en lille pony,
som piger ville lege med som en dukke.
Men det gik ikke godt.
Hasbro ville ikke trave rundt med idéen som legetøj til piger.
Men måske for småbørn.
Idéen var at tage legetøjet,
gøre det større, og gøre det til et førskolelegetøj.
Som den, du ser her.
Som ligner My Little Pony,
men denne næsten fuldstørrelses dukke blev kaldet My Pretty Pony,
som i ret stor.
My Pretty Pony var forløber for My Little Pony.
Som gjorde George Dunsay
-far til My Little Pony, ikke? -Jo.
Ikke ifølge almindelige research og udvikling designer Bonnie Zacherle.
Jeg skabte My Little Pony.
Vidste jeg ikke.
Da jeg var lille, var det eneste, jeg ønskede mig, en hest.
Så jeg pitchede hesteidéen til research og udvikling.
Jeg syntes, den skulle være lille og blød og leget med
som en dukke.
Åh manner.
Og jeg sagde, "Små piger elsker heste."
Min chefs chef sagde,
"Små piger er ikke som dig.
De kan lide at lave mad og gøre rent og stryge."
Og jeg havde ikke lyst til nogle af de ting.
Han kaldte mig en særling.
George?
Hvad kan jeg sige? Jeg husker ikke hendes pitch.
-Virkelig? -Jeg ville være på hendes side.
Det var jo det, vi var ude efter.
Og det var det, de endte med at gøre.
Bonnie er helt klart den person, der designede legetøjet.
-Er hun? -Ja.
-Georges legetøj? -Jep.
-Jeg præsenterede det.
De sagde, "Giv det til Bonnie." Bonnie designede det, og så var det det.
Jeg tegnede det, men det var
en anden version af det, jeg opfattede som min idé.
Jeg var ikke klar over at hun kom op med de idéer, ærligt talt.
Okay, hvad synes dem i kontoret?
Jeg mente altid, det var Bonnies idé.
-Ja? -Åh nej.
-Den primære person
var George Dunsay.
Er der nogen, der kan svare definitivt?
Mike Cartabiano.
Endelig. Mike, sig frem.
Jeg er My Little Ponys far.
En god idé har mange fædre og mødre, ikke?
Det betyder ikke noget.
Det betyder nok noget for nogle, men faktum er...
Hvis vi ikke havde brug for legetøjet,
ville My Little Pony aldrig være sket.
Men det skete.
My Little Pony...
Bare lidt senere.
Først skulle drengene lykkedes med at føre Hassenfeld
til det lovede land af førskoler med My Little Pony.
My Pretty Pony var en brun hest.
Men ikke hvilken som helst hest.
Du red aldrig denne hest eller puttede en saddel på den.
Det var en dukke, du legede med, som var det et menneske.
Og som små piger kan fortælle dig, når det kommer til dukker...
Det var meget vigtigt at have meget hårleg.
-Hårleg. -Hårleg.
Det er praktisk talt i vores DNA.
Soignering er en kerneadfærd i mennesker og primater.
Du ser små piger rede deres bedste ven eller søsters hår.
Selv med Barbie er der mange dukker,
der får tøjet taget af, og tøjet kommer aldrig på igen,
og piger leger bare ved at rede håret.
Hvis du inkorporere det i et produkt,
så har du noget, det klarer sig godt.
Heldigvis for Hasbro var hårleg Ponyens...
hovedattraktionen.
Bortset fra...
Den er så tung.
Gud.
Den var meget stor.
Den lignede en kæmpe dørstopper.
Og det var lavet af styrenplast,
eller som folk kaldte det, tap-tap plastik, for det...
er hårdt.
Du ved, meget kælen.
Det virkede ikke til, piger ville kunne lide det.
Det er ikke et legetøj til små piger.
Jeg tror, det er noget, fyrene kom på i Hasbro.
Jeg ved det ikke.
Uanset hæmskoene
solgte My Pretty Pony stadig godt 500.000 enheder.
Det er ikke legetøj, som folk tiggede om til jul,
men det er okay.
Det viste, at der var noget appetit,
men måske var det i eksekveringen.
Måske.
Det, som denne plastikpony virkelig manglede, var lidt...
kvindelig intuition.
Steve Schwarts, som var marketing VP,
han tog den hjem til konen.
Hun sagde, "Den er okay,
men hvis du vil appellere til små piger,
skal de være små og bløde."
Som, hallo,
var Bonnie Zacherles idé fra start.
Denne gang var mændene klar til at lytte.
Han kommer tilbage og han siger,
"Bonnie, du skal tage denne tegning.
Bare meget mindre."
Jeg gjorde den mindre og præsenterede den igen,
og selvfølgelig, fordi han troede, at det var konens idé, som det var,
blev det lavet.
Så vi skulle lave My Pretty Pony om til My Little Pony.
My Pretty Pony blev ikke bare mindre, det ekspanderede også.
Ved at lave My Little Pony mindre end My Pretty Pony,
blev det nemmere at samle på.
Heldigvis var mændene i Hasbro allerede eksperter i skrumpning.
Det kom af genintroduktionen af G.I. Joe i 1982.
Miniaturisering fra 30 cm Joe til 9,5 cm Joe
var baseret på samleevne. Og vi lærte lektien.
Lad os lave små heste, der har forskelle mellem dem.
Et barn kunne have 50, 60, hundrede af dem.
Men ponyer er bare bittesmå heste, der bider.
Hvordan gør du dem forskellige?
Heste kan være...
-palominofarvet. -Appaloosa.
Grå og brune.
Der skal være en hvid, nok en pinto.
Farver i naturen.
Som hurtigt gav et nyt problem.
Når vi havde brugt seks realistiske farver, hvad gjorde vi så?
Gud.
Men seniordesigner Mo Patterson så en pony i en anden farve.
Hun sagde noget som,
"Hvorfor ikke pastelfarver? Hvorfor ikke fantasifarver?"
Piger elsker pink og lilla og blå.
Du skal have pink ponyer med blåt hår.
Du skal have blå ponyer med pink hår.
Og så stoppede vi.
Og jeg sagde, "Det er en rigtigt god idé."
Og så kom marketingsholdet på endnu en god idé.
Jeg husker det vigtige øjeblik, da vi skiftede fra,
"Dette er en førskoleserie" til "Dette er en pigeserie."
Det gav bare mening.
-For de fleste. -Jeg kan ikke lide det.
Ja.
Bonnie var ikke ombord.
Maurene sagde, "Små piger kan lide pink og lilla."
Jeg sagde, "Jeg er ligeglad. Det er ikke rigtige ponyfarver."
Og hun sagde, "Hvorfor ikke teste det?"
"Hvorfor ikke lave nogle flere modeller i pastelfarver,
og se, hvad pigerne har at sige?"
-Men hvad sagde Bonnie til det? -"Ud af mit kontor.
-Gå" -Så de gik.
-"Ud herfra." -Uden Bonnie.
Hvad vil de gøre?
De tog tilbage for at modellere to sæt testponyer.
En neutral naturlig,
og en pæn og pastel.
Og det var ikke et spørgsmål.
Børnene elskede pastel.
De var bedårende.
Det giver perfekt mening, for når du introducerer en fantasifarve,
kan hestene ære alting. De er ikke fastbundet til at være heste.
Du ved,
du kan ikke bekæmpe børns ønsker.
Men jeg ville have leget med dem som rigtige heste.
-Ved du hvad, Bonnie... -"Små piger er ikke som dig."
Og selvom Bonnie ikke nød at marchere i den manege,
slugte hun sin stolthed og gik i gang med designet af de seks originale ponyer.
Jeg gav dem alle rumpedesigns.
-Rumpedesigns? -Rumpedesigns.
Vi vender tilbage til rumpedesigns.
Jeg gav dem navne, og de var ikke så spændende.
Det ville vi ikke sige, Bonnie. De var ret charmerende.
Tag f. eks. Cotton Candy, Blossom.
Den var faktisk navngivet efter min kat.
Butterscotch. Minty?
Den ser forfriskende ud. Vil du ikke bare slikke den?
Og det gjorde børn, tro mig.
Blue Bell og Snuzzle.
Hun er faktisk den eneste grå My Little Pony.
Måske sneg Bonnie noget ind med den.
Hvis jeg skulle give pink, kunne jeg lige så godt give grå.
Hun er snedig.
Helt sikkert.
Med enheder, der blev sendt til forhandlere i 1983,
satte kun fantasien grænser for Hasbros regnbue af nye ponyer.
De måtte klart have været firmaets topprioritet.
Faktisk...
nej.
Det, der faktisk skete, var, at vi havde udgivet Charmkins.
Charmkins, Charmkins
De elsker at hænge på...
Charmkins lignede små figurer,
dem, du kunne få fra tyggegummiautomater.
De kunne også sættes i en halskæde eller armbånd og haves på.
Stort set en kombination af smykkeleg og figurleg.
De havde alle elementerne af
formlen på, hvad der er godt
pigelegetøj. -Pigelegetøj?
Ja.
Vi tænkte, det var meget vigtigt.
Vi havde hældt mange resurser og tid og energi i det.
Og alle troede, at det ville være et hit.
Men hvad med Pony?
Pony var bare en totalt ny ting.
Ingen forstod ikke helt, hvordan piger ville reagere.
Du ved aldrig.
Du ved det ikke, før de når hylderne.
Hasbro havde lavet et indbyrdes hesteløb med to egne legetøjsserier.
Men Charmkins så ud til at ende på podiet,
mens Pony ville ende på limfabrikken.
Men så...
Vi fik opkald fra vores salgsrepræsentanter.
Og de rapporterede...
Der skete noget med My Little Pony.
Og det "noget" var...
-De fløj afsted. -Eller mere præcist...
Galoperede af hylderne.
My Little Pony, My Little Pony Jeg reder og børster hendes hår...
Det var total synergi. Alt faldt på plads.
Farvelægningen var fantastisk,
og hele pakkekonceptet var fantastisk. Det var høj værdi.
For $2,99 var der meget sjov.
Og selv ved den lave pris var det mange penge for Hasbro.
Jeg tror, vi tjente mere end 80 million i salg.
Det var første gang, vi rigtigt lignede et pigelegetøj selskab.
Fra Hasbro.
My Little Pony kom bag på industrien og Hasbro.
Deres dark horse kom ind bagfra og endte på førstepladsen.
-Og for Charmkins... -Charmkins, desværre,
red ud mod solnedgangen.
Det gjorde aldrig, hvad vi troede, det ville.
Der var ikke tid til at sørge over Charmkins.
Hasbro havde et hovet hit på hænderne, som skulle bruge al opmærksomhed.
Du skal designe til næste år.
Du skal følge op på succesen med succes.
Og for at gøre det...
Ledelsen valgte, at vi skulle
reorganisere holdene og have et pigehold.
Som selvfølgelig skulle ledes af Bonnie Zacherl... Bonnie?
Bonnie havde forladt Hasbro.
-Hun var væk. -Jeg var væk.
Det viste sig,
at Bonnie fik et ret god tilbud fra Parker Brothers
lige før Ponyerne ramte hylderne.
Og vi vidste jo ikke, hvor stort det ville være.
Jeg havde været der i fem år, og intet havde rigtigt
-ramt markedet. -Indtil...
My Little Pony...
Ja.
Og her er jeg,
får intet anerkendelse, ingen udmærkelser, ingen forfremmelse, lønforhøjelse.
Bare rolig. Bonnie ville klart lave Parker Brothers næste hit.
Det var Nerfuls.
Jeg missede båden, du ved.
Det gjorde jeg virkelig. Jeg tænkte, "Og hvad så?"
Mens Bonnies båd sejlede,
var det fuld fart fremad for Hasbro og det nye pigehold.
Det var et godt hold, for vi havde alle forskellige talenter.
Khipra Nichols' talent var sandligt ikke nuttethed.
Nej, faktisk...
ikke.
Med baggrund i bildesign,
var Khipra så mandlig, at Hasbro holdet lavede ham om til en G.I. Joe figur.
Det er Doc. Han er stærk.
Så den stærke fyr havde den udfordrende opgave
at sætte de første Pony legesæt sammen.
Jeg skulle arbejde meget hårdt for at få den buttede, nuttede æstetik.
-Vores produktmanager, Maurene Souza... -Ja.
...stod bag mig, jeg kunne føle hendes tilstedeværelse.
Han sagde, "Khipra, det er ikke feminint nok."
Det er ikke feminint nok.
Jeg sagde nok, at han skulle pinke mere.
Okay.
Jeg gør mit bedste.
Til sidst fandt Khipra sin feminine side.
Det var en omvæltning for ham, og han var god.
-Hele holdet gjorde det godt.. -Det er rigtigt.
Dog, med alt godt,
-er der altid et... -Men...
Men i dette tilfælde, ret unikt.
-Numse. -Rumpedesigns.
Ah ja, rumpedesigns.
Da jeg var lille kaldte jeg dem numsesymboler.
Denne ugennemtænkte slags branding
blev hurtigt en af brandets største salgspunkter.
Det er det, der drev samlebarheden af legetøjet.
Piger er detaljeorienterede.
"Jeg har en med kløver,
jeg har en med sommerfugle."
Numsesommerfugle, numseæbler, numsekløver.
Det er som en identitet for ponyen.
Enten det, eller...
Det giver dem en grund til at have have flere ponyer.
Og flere ponyer betød mere arbejde for designeren Liz Knight,
-for med Bonnie gået... -Jeg var gået.
...faldt opgaven at sætte mønstre på bagenderne
på hende.
Som designere lavede vi modeller, så der var tre for hver pony,
og jeg skulle tegne designet på begge sider.
Hun lavede det kedelige rumpedesign.
Håndmalet.
Hun sagde, "Bonnie, jeg gør det dagen lang.
Hver dag."
Jeg var ikke glad.
Selv om Liz' nye opgave
-ikke fik hendes hoved højt... -Nej.
...var ponyernes heller ikke, bogstavelig talt.
De første seks faldt på næsen først.
Hovedet var så tungt.
Ponyen ville...
falde forover.
Så de puttede metalskiver i halen.
Nårh, sødt.
Det var en slags modvægt, så de ikke endte...
Og med en ny balanceret bagende
var der ingen ende på mulige poseringer.
Dette var den originale posering, meget lige,
og så var dette et af poseringerne det næste år.
Vi vendte hovedet, benene havde lidt mere dynamik i dem,
og du forbandt med dem lidt mere.
Det var nemmere med nogle end andre.
De var lidt begrænsede, fordi de sad ned.
Hvilket førte til unikke måder at lege med for nogle børn.
-Jeg fandt på... -Enten var de syge,
ellers havde de et handikap.
De var forskelligt egnede?
Men de perfekte Little Ponys
fik stadig mere momentum, da den anden bølge blev udgivet.
Fra farmverdenen til fantasien.
Sammen med Pegasus Ponys, Unicorn Ponys,
Rainbow Ponys og Sea Ponys.
Vi indså, at vi skulle udvikle nye arter.
Enhjørninger og der er Pegasus,
der står på tre ben. Det var svært.
Vent. Fixede de det ikke?
Det betyder ikke rigtigt noget, fordi...
Nu kan My Little Pony flyve og nu har de magi.
En af de magiske enhjørninger, Majesty,
kom inkluderet med Khipras nu legendariske Dream Castle.
Men dette legesæt kom med et horn og et spir.
Spike var min første og eneste figur, jeg designede.
Han er en drage, men for ung til at flyve.
Khipra havde fundet ud af, hvordan man giver legesættet et
-feminint touch. -Ups.
Han har også besejret nuttetheden med denne.
Det var det første Pony legesæt. My Little Pony Pretty Parlor.
Det var en bedårende lille stald,
der åbnede op og havde børster og kamme.
Og forskellige hatte kunne bruges,
afhængigt af hvor ponyen skulle hen den dag.
Så den lille orange kan kaldet Twinkles.
Bare $10,87 for Hasbros My Little Pony Pretty Parlor.
Endnu et hak på mit nuttethedsbælte.
Og med additionen af tøj til ponyerne,
var noget blevet meget klart.
Det fik dig til at forstå, at små piger behandler dem som dukker,
og børn leger med dem.
Som en dukke.
Ja. Og de leger med halen, reder deres hår.
Jeg elsker at børste hendes smukke hår.
Piger reder ponyer.
Reder ponyer.
Samler ponyer.
Det var mit mål i livet at få den nye serie hvert år.
Men hvordan skulle små piger finde mening
i dette dyre heste... alting?
Mange dukker.
Der skulle være en slags orden,
-eller endda... -Historie.
Og hvad var den historie præcis?
Idéen var...
at lære at...
-Der er ikke en historie, vel? -Ja.
Til denne tid var sendefladen fyldt med bjørne og kampkatte.
Jeg mener, selv en Rubiks terning havde et show.
Du kan ikke stoppe hele min onde hær.
Hvis ponyerne ikke ville slås ud af konkurrencen,
skulle de holde trit.
Hasbro udviklede sig sandligt ind i denne forståelse,
at en del af marketingspakken af produkterne
var underholdning,
og for at børn skulle identificere sig med dem, skulle legetøjet have personlighed.
Hvem kunne bedre give ægte personlighed til ponyerne
end et par middelaldrende mænd.
Joe Bacal og Tom Griffin er reklamører,
som er meget gode til at skabe programmer til mange af vores produkter.
Så gutterne, der også bragte os dette...
-...og dette... -Nej!
...gik i gang med at skabe animationseventyr for ponyerne.
Men før showet var færdigt og klar til æteren,
var den bedste historie, ponyerne havde... et sæt gyldne regler.
Du behandler ikke en pony som hest.
Du putter ikke saddel på en pony.
Du putter ikke en person på en pony.
-Hvad med... -Det er en saddel.
Per ponyregler...
Efter det første legesæt, stoppede ting som dette.
Reglerne var støbt i jern, som en hestesko.
Vi kaldte aldrig en pony en hest.
Okay, måske en ponysko.
Komplet med små sko, hatte og tilbehør.
Og den vigtigste regel af alle...
En pony er som en lille pige.
En pony er karakteren.
Hvilken karakter er det så?
De er... de er ikke...
Jep, de havde ingen idé.
Heldigvis vidste amerikanske piger præcis, hvem ponyerne var.
-Og nøglen var i de... -Rumpedesigns.
De rumpedesigns åbnede en uendelig verden af leg,
unikke i alle pigernes fantasi.
Noget ved symbolerne ved numsen inspirerede mig.
Det er Applejack, hun kunne selvfølgelig lide naturen.
Selvfølgelig. Hvad med...
Surprise. Den friske, spændte en.
-Eller... -Firefly. Hun havde lyn.
So hun blev med det samme en sej type for mig.
-Med navnet.... -Posey.
-Og rumpedesignet... -Den milde,
-der elsker dyr... -Piger havde alt, de manglede
for at skabe ubegrænsede fantastiske scenarier.
Levede i en slags fantasiverden.
...disse store eventyr og de bekæmpede monstre...
Sandlig ubegrænsede.
Det kunne være hvad som helst.
Men foråret 1984 levede Griffin-Bacal tænketanken op til
løftet om at bringe My Little Pony til den lille skærm,
og befriede børnene fra byrden at bruge fantasien.
Med den animerede
Escape from Midnight Castle.
Hvad sker der?
I er alle dødsdømte!
Stilhed!
Det var ret uhyggeligt.
Tja...
Historien, de skabte, var ikke rigtigt det, vi tænkte på.
Vi var meget afkoblede.
Betragt mørkets kræfter!
Jeg ved ikke, hvorfor det var rettet mod små piger.
Jeg var ikke fan af showet.
Men det var ikke kun mørkt og dystert.
Karaktererne fra de første to år Pony blev bragt til live.
Mit navn er Firefly.
Hun havde en sjov personlighed.
-Hun var til fare og eventyr. -Det er heldigt.
Og der var stadig meget pink. Tak, Khipra.
Spike er min første og eneste karakter. Det er specielt.
Og der var klart meget nuttet.
Og det blev ikke mere nuttet end...
Sea Ponys, de sang den populære Sea Pony sang.
-Shoobedoo, shoop-shoopbe doo -Shoobedoo, shoop-shoopbe doo
Når jeg tager et bad Er hun så sjov...
Men showet var ikke bare de ponyer, vi kendte og elskede,
der var nye karakterer.
Her er Megan, alle sammen.
Megan, den lille pige, der var heldig nok til at ride ponyerne.
Vent lige, hvad var hun?
-Heldig nok... -Hop på.
...til at ride ponyerne.
-Men... -Der er regler.
Gyldne regler?
Specielt mellem kvindelige designere.
Jeg ved ikke, om vi havde regler.
Hvor belejligt.
De smed helt deres regler
-ud af vinduet. -Hold kæft, Steve.
Megan var en skændsel for de gyldne regler.
Hun var skabt for at akkommodere animationen.
-Hej. -En talende pony?
Så vi havde et narrativ.
Et narrativ, der fortsatte med introduktionen af Molly
i biograffilmen...
My Little Pony: The Movie.
Det er Megan og hendes lillesøster Molly.
De følger regnbuen til Ponyville.
Og kun Megan og Molly kan ride ponyen.
-De brød vistnok regler... .Lad os flyve.
men de brød ikke seerrekorder.
Der er altid endnu en regnbue
Led, til du finder den...
Det var ikke helt en succes.
Det var ikke stort.
Dette sagde kritikkerne.
Det virkede til, at markedet havde luret legetøjsindustriens trick.
Men på trods af det store tab med filmen...
Det fik salget op.
-Det er hovedtingen. -Ja.
My Little Pony forsatte bissen i legetøjsindustrien,
og sparkede nye legetøj og finurligheder op.
Med en hast som selv Hasbro havde svært ved.
Udfordringen blev hårdere år for år.
Hvad er det næste?
My Little Pony vandfald...
Du skulle fodre bæstet.
De små pigebæster hungrede efter ponyer.
Dette er Tropical Ponys.
Dette er en Little Brother Pony. De havde et drenget design.
Her er en, der drikker sodavand.
Dette er ikke en crack-pibe Pony.
-De var sjove. -Markedet fortærede
hvad end Hasbro lagde i madkassen.
Vi tjente over hundrede millioner hvert år i salg.
-'86. -Fodr bæstet.
-'87. -Fodr bæstet.
-'88. -Fodr bæstet.
Sulten var umættelig.
Pony var så succesfuld, vi blev kopieret.
Der var Pretty Pets.
Talk to Me Pony. Eller...
Kenner, de introducerede Fashion Star Fillies.
Her er et strømpebånd. Jeg elsker din bryllupskjole.
De var faktisk heste. Og der var bekymring, fordi...
Små piger elsker heste.
-Men... -Der var altid en af dem.
...kopierne var bare altid kopier.
Og Fashion Star Fillies gik væk.
Efter at have slugt konkurrenterne
-fortsatte Hasbro... -Fodre bæstet.
-'89. -Fodr bæstet.
-'90. -Fodr bæstet.
-'91. -Fodr...
det...
bæst.
Men i 1992...
var bæstet mæt.
Derfor var der ikke mere Pony legetøj på hylderne.
Noget mere fordøjeligt nyt,
i de tidlige 90'ere,
under det nye lederskab af Stephen Hassenfeld's bror Alan,
slugte Hasbro Tonka hele.
Og med den aftale kom Kenner.
Det er Kenner.
Skaberen af de originale Star Wars figurer
og de Fashion Star Fillies.
Der. Hendes hår er perfekt.
Alan satte deres gamle konkurrent fra Cincinnati i gang.
-Sejt. -Ikke på langbenet hingste,
men på at genopleve de kære afgåede ponyer.
Bare roligt, hun sover bare.
Kenner tog over, og de valgte at have et nyt look til ponyerne.
De designere ville sætte deres præg.
-Godt. -Så i 1997...
Vi fik dette.
Det så meget harsk ud.
Du kunne se, at kroppen blev meget tyndere.
Det var insektagtigt.
Det er ikke My Little Pony.
Havde ingen følelse længere.
Se den lige. Den giver mareridt.
G2 ponyerne var ikke en succes,
og stoppede i 1999.
Så da genfortolkningen ikke fik meget opmærksomhed...
ville Hasbro vove
-at gøre endnu et forsøg med Pony? -Ak ja.
Dette er det, vi kalder generation tre ponyer lige her.
Du kan se ligheder med den originale,
hvor den er mere rundet ud, der er en animeret følelse til kroppen.
Dog stadig ikke så populær som 80'ernes Pony...
Det var bare...
ikke til min standard.
...stor overraskelse, G3 klarede det meget bedre
end disse ting.
Men da salget begyndte at falde, besluttede Hasbro...
"Lad os forny kropsstilen."
De skrumpede dem, kæmpe hoveder, store øjne.
Lidt mere menneskelige proportioner i hovedet.
Og det er kendt som G3.5.
Og så nedskalerede Hasbro
-med en tur til... -Ponyville.
Ponys blev små figurer, som de kunne udvikle legesæt
og tilbehør til, måske kunne de ikke fremstille på stor skala.
Det var succesfuldt i noget tid, og sløvede så ned.
Og i 2010
var Hasbro klar til at genopfriske serien.
men efter 3.5 og en kvart generationer,
hvad var den manglende brik i dette Pony puslespil?
Hasbro valgte, at de virkelig skulle arbejde på at fortælle en historie.
For selv om der var TV shows gennem alle Pony generationerne...
Pony havde aldrig en historie i alle de år.
Det blev lidt underligt.
I årevis havde Hasbro kæmpet for at finde de helt rigtige karakterer
og de helt rette historier, at sætte på My Little Pony.
Det var ret klart.
De skulle hente hjælp udefra.
Og hjælp kom
fra en ung animator med fantastiske referencer.
Jeg mødte hende på Powerpuff Pigerne.
Hun er en stor del af, hvorfor showet var så specielt.
Og det mystiske talent viste sig også at være
-en My Little Pony fan. -Ja.
Lauren Faust var en gammel hånd med en blyant.
Jeg havde arbejdet med animation i ret lang tid.
Men jeg ville lancere en dukkeserie,
og en animeret serie.
Så jeg havde denne mulighed for at pitche min idé til Hasbro.
Hun var ikke meget til min pitch,
men hun hev en My Little Pony DVD ud.
Hun sagde, "Kan du tage et kig på det,
og se, om der er noget, du kan gøre med det?"
Hun afviste alle de tidligere Pony plot...
Det virkede som en masse stridigheder.
-Min. -Nej, min.
De var lidt overfladiske. Det resonerede ikke med mig.
I stedet dykkede Lauren dybt ned i de grønne marker i Ponys fortid.
Jeg tog dem på eventyr og de bekæmpede monstre.
For Lauren havde forestillet hendes Ponys anderledes.
Jeg forestillede mig dem i en fantastisk verden,
ikke bare en eng, hvor der var en vuggestue lavet af en sutteflaske,
eller små huse af muffins.
Men jeg ville ikke have det nuttet.
Shoobedoo, shoop-shoopbe doo
Jeg ville have det stort og episk.
"Jeg pitcher dem bare,
hvad jeg virkelig synes, det skal være."
Efter hun pitchede ponyerne til Hasbro, ventede Lauren.
Hendes tegninger var fantastiske.
Hende slot var.... stålende.
-Men... -Vil det virke?
Det er en stor risiko.
Gæt hvad.
Det næste, jeg ved, er at vi laver showet.
Og natten over gik Lauren Faust fra My Little Pony entusiast
til skaber...
af My Little Pony: Friendship is Magic.
Og for anden gang i My Little Pony historien...
My Little Pony, My Little Pony
Det var som et løbsk tog.
Det startede på bakken og du tænker, "Det er ret godt."
Det fik momentum og det stak af.
Børn forelskede sig i Laurens karakterer.
Men hvorfor ville de ikke?
Disse ponyer var ikke skabt af voksne reklamemænd.
I Friendship is Magic, har du seks hovedroller.
De har personlighederne, hun gav sine egne ponyer, da hun voksede op.
-Takket være de... -Rumpedesigns.
Som nu er rebrandet som...
Cutie marks.
Det tog mig en evighed at finde ud af, at det var ordspil på "beauty mark."
Det er det jo. Men dengang var de bare inspiration for Lauren.
Noget ved symbolerne ved numsen inspirerede mig.
Og der er ingen ende på det. Der er Rainbow Dash, baseret på...
Firefly. Hun er ret sej.
Firecracker, eventyreren.
Der var Pinkie Pie, baseret på...
Surprise. Den friske, spændte en.
Aldrig været så spændt.
-Rarity, baseret på... -Sparkler.
-Sofistikeret. -Fashinistaen.
Hun er kunstner, ikke shopaholic.
-Der er Applejack. -Applejack,
forblev uændret, udseendemæssigt.
Og jeg kom på idéen om en slags cowgirl,
for at lege med hestetemaet.
Og Flutter Shy, baseret på...
Posey. Den milde,
som elsker dyr og er lidt genert.
-Og til slut... -Twilight Sparkle.
-Baseret på... -Spike.
Twilight, inspirationen for Twilight Sparkle.
Og med det havde Laurens indre tiårige fuldstændig fornyet franchisen.
Det var rigtigt...
bare et mirakel af en drømmemulighed.
Men mens Laurens drømme gik i opfyldelse, sneg et mareridt sig ind.
-Nej, ikke Nightmare Moon. -Nightmare Moon.
Det var voksne.
Jeg var lidt bekymret for at ældre ville se det,
og grine af hvor dårligt, det var.
Men hvorfor ville de?
Det er tegnefilm for små piger.
Selvfølgelig. Er det ikke?
På en måde har denne tegnefilm om pastelponyer
opnået en kultstatus blandt normale voksne mænd.
-De kaldes... -Bronies.
-Jeg mener, Bronies?
Du skulle se dit ansigtsudtryk.
20-årige fyre, der ser et show skabt til otteårige.
Hvorfor?
Efter en skarp anmeldelse på nettet...
Folk gjorde... det, jeg var bange for,
"Lad os se det og grine af, hvor dårligt det er."
Ved du ikke, hvem jeg er?
Flere gættelege. Hvad med Queen Meanie?
Nej, Black Snooty. Black Snooty!
Men de var sådan,
"Gutter, jeg kan sgu godt lide det.
Jeg vil faktisk godt se en til."
Alle, der synes, det er underligt, jeg er ikke uenig.
-Okay. -Men det er sjovt.
Og var denne stille periode uden
kvalitetstegnefilm i nogle år.
Og så kom dette show,
der mindede os om, hvorfor vi elskede tegnefilm som små.
Verdenen og Hasbro var lidt forvirrede over Bronyism,
men, når du tænker over det,
de tidlige tegn på de pink, nuttet, Ponyelskende mænd
var der fra begyndelsen.
Jeg er nok den originale Brony.
Det er muligt.
Det er det sandligt, Men hør,
det er ikke kun Bronies, der er super fans,
My Little Pony er seriøst stort hos alle slags voksne.
Jeg er klædt ud som Rarity fra episoden "Testing, 1, 2, 3."
Og det er fandommen, der pressede Pony
i en posering, som ingen kunne havde forudsagt.
Twilight.
Ja?
Fans designede menneskeversioner af Ponys.
Nemmere sagt end gjort, skat.
Jeg husker at se det første fankunst, og jeg var sådan, "Wow.
Det er Pinkie Pie, men som menneske. Det er fantastisk."
Og det førte ind i vores Flying Equestria Girls.
Det har været godt for os.
Godt for Hasbro, at de havde et brand, der viste sig at have ben at stå på.
Så langt, som de synes at være fra de originale Ponys, på mange måde
er Equestria Girls kropsliggørelsen af de gyldne regler.
Du behandler ikke en pony som hest.
Det kan du ikke nu.
Du putter ikke saddel på en pony.
Det er anatomiske umuligt, ikke?
En Pony er som en lille pige.
I dette tilfælde modne studerende.
Men for 33-årige ser de ret godt ud.
Og det gør fremtiden for My Little Pony også, hvilket er heldigt,
for vi ser nok aldrig noget som My Little Pony igen.
Du ser ikke de fantastiske produkter, der har klaret sig gennem tiderne.
Ingen laver dem længere.
Det er meget nemmere og billigere
at tage en bevist succes og holde den i live,
end at lave et nyt legetøj,
bruge penge på udvikling og på fremstillingsmidler,
lave TV shows,
og prøve at lancere noget helt nyt.
Dengang introducerede vi nye ting, og nye ting var spændende.
Og du ser ikke nye ting længere. Det sker ikke sådan længere.
Ved at tage ricisi og skabe
har holdet hos Hasbro kommet på noget vidunderligt.
I legetøjsindustrien ved du aldrig, hvad der kommer af ting.
-Og meget mislykkes. -Men...
Det var en af de ting, der ikke mislykkedes.
Legetøjsindustrien er helvedet.
Men når du er i Ponyland, er det pink, lilla og der er regnbuer,
-og sødme og lys. -Jeg elsker dig, My Little Pony.
Dem, der sad der,
og lavede hundredvis af idéer og designs
og tegninger og modeller og blod, sved og tårer...
Ærligt talt...
Jeg elskede mit job.
Jeg kunne være zillionær.
Men ærligt talt, legetøjets ånd
har levet meget længere,
end jeg havde troet.
Og i tre årtier og frem har denne lille pony
løbet gennem tykke skove af magiske tæpper i soveværelser,
eller hvor end, du ville have dem.
Min kommode var et bjerg, de skulle bestige,
eller min seng var skyriget med...
Men som altid
er det tiårig Lauren, som forstod Pony bedst af alle.
Kære Hasbro, Mit navn er Lauren Faust.
Jeg er ti år gammel og jeg er vild med My Little Pony legetøj.
Jeg vil have hele samlingen.
Jeg mangler kun seks My Little Pony figurer.
Men du lavede nye My Little Pony. Jeg sagde, "Det er ikke så dårligt."
Men det var det. I laver ikke Bubbles længere.
Jeg har ikke bobler.
Jeg var fortabt, så jeg kom på dette:
Jeg giver jer ti idéer,
hvis I giver mig Bubbles og måske lidt flere.
Men jeg vil bare have en Pony for en Pony.
Brug venligst ikke mine idéer, hvis I ikke vil give noget.
En Pony ven, Lauren Faust.
Fra Lauren til næsten alle små piger siden da,
har My Little Pony givet børn chancen
for at lave deres egne historier om magi og vidundere.
My Little Pony er vitterligt det, dine små ponyer.
My Little Pony er bare barndom pakket ind i et lille legetøj.
Det er bare en god ting.
Jeg håber, at Ponys varer forevigt.
Det er mit ønske.
Hvad med ønsket om en hest?
Fint, jeg får ikke min hest.
Jeg har mange af dem. Mange af dem.
Tekster af: Adam Munch Møller