EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Historien om mine unger venner og jeg
er faktisk historien om en mand ved navn
-Kevin Eastman. -Og Peter Laird, og jeg er...
-Medskaber -...af Teenage Mutant Ninja Turtles
Teenage...
Eastman og Laird,
to navne, der er synonymer til...
Turtle power! Hey!
Det er den dummeste idé, jeg har set.
Den ufattelige fremmarch af Turtlemania
vendte legetøjsindustrien på ryggen.
Vi solgte 100 millioner enheder
bare i 1990.
Turtlemania sommeren.
Go Ninja, go Ninja, go!
Men denne milliard dollar industri
muterede fra en Hong Kong dukkemager, der satte alt på spil.
Jeg bad på hænder og knæ om at lave denne licens.
Og tog den selvudgivet tegneserie
fra de mørke og fugtige skygger i kloakken...
Det er for fjollet og dumt.
-Det er åndssvagt. -Ups!
...til populærkulturens spotlys.
Den største indiefilm nogensinde.
Men legetøjets kæmpehit...
Aftalen var 60 million dollars.
...er faktisk en kærlighedshistorie om to skabere...
-Det var kærlighed ved første blik. -...der splintrede
til en udholdende fejde.
Forræderi af den idé, vi har delt.
-Dette er historien... -Er det deres penis?
...om den stille og stødte fremmarch
af en af de mest unikke og overraskende legetøj nogensinde
-skabt. -Teenage Mutant Ninja hvad?
Dette lige her...
...er legetøjet, der skabte os.
Den fortsatte serie Om legetøjet vi alle kender
Plastikskabninger Det varer generationer
Og vi ikke kan slippe
Små formede figurer Der gav os store drømme
Vi går tilbage i tiden Og bag scenerne
Det er legetøjet, der skabte os
Legetøjet, der skabte os Legetøjet er her
De er mutanter.
De er ninjaer.
De er teenagere.
Og de er skildpadder.
Men historien begynder med en anden slags mutant med skjold.
Hummere.
Og nu kommer den historie.
Jeg voksede op i Maine i en meget lille by.
Jeg tilberedte hummere som job.
Men Kevin Eastman havde ikke appetit for skaldyr.
Bundføder. De spiser alt, der når bunden.
-Han indtog noget andet. -Jeg spiste, sov, åndede tegneserier.
Daredevil, Captain America, Batman.
Men min yndlings var Kamandi, The Last Boy on Earth,
tegnet af min helt Jack Kirby.
Han lavede Iron Man, og Hulk og Fantastic Four.
Jack Kirby er artistens artist.
Han skabte det, som vi i dag anser som tegneseriekunst.
Han brød igennem og ændrede ting.
Inklusiv unge Kevin Eastmans karriere.
Jeg fortalte mine forældre, "Jeg vil være Jack Kirby som stor.
Jeg vil lave tegneserier."
Og de fik et helt skræmt ansigtsudtryk.
Min far sagde, "Jeg hjælper dig med college penge,
bare det ikke er kunstskole."
Afvist tog Kevin afsted og jagede sine drømme.
-Faktisk... -Det var en pige, du ved?
-Kvinder! -Endte i Dover, New Hampshire,
hvor Kevin startede et nyt forhold,
med denne fyr, som er godt nyt for os.
Mit navn er Peter Laird.
Jeg havde et indslag i Daily Hampshire Gazette.
Det gav ikke godt, og jeg skulle tegne ting,
jeg ikke var interesseret i,
som tomatplanter og grønsager.
Mens Peter tegnede dem, pakkede Kevin dem.
Jeg pakkede grønsager.
Men skæbnens frugt- og grøntafdelingen
havde planer for de udsatte artister, som begyndte at hænge ud.
Jeg inviterede ham over.
Det første, jeg så, var en Jack Kirby original.
Og jeg bevsimmede næsten.
Jeg havde aldrig set en i mit liv.
Det blæste mig omkuld, kraften af hans tegninger i
Fantastic Four og Thor, og The New Gods, Mister Miracle.
Det var som at tale med en helt ligesindet.
Den gnist var vidunderlig, det havde jeg aldrig følt med nogen,
før eller siden.
Kærlighed ved første blik.
Som en tegneserie Amor havde Jack Kirby forenet...
Jeg optegner hans skitser og omvendt.
...en ung Eastman og Laird,
som flyttede sammen,
og udlevede drømmen om at eje et tegneseriestudie.
Mirage Studios.
Det var vores joke, for det var
ikke et studie, det var vores stue.
"Studio."
Med deres simuler-til-det-sker forretningsmodel,
begyndte disse maestroer at polere deres portfolier.
Vi kom på idéen om denne robot kaldet "Fugitoid."
Vi sendte den til fire, fem forskellige firmaer.
Brugte meget på post.
Og de brugte også meget på post
pga. afvisningsbreve.
Det var sjovt.
Det begyndte at se ud til,
at Eastman og Lairds drøm om tegneserie storhed
ville forsvinde som fatamorgana.
Men en sen nat...
Vi var i stuen, som vi kaldte studiet.
Vi var fjollede og han fik idéen om,
at han ville tegne noget, der fik mig til at grine.
-Og han tegnede en skildpadde. -Med en maske og nunchaku.
Jeg elskede det og tegnede min egen.
Det fik mig til at grine, haha.
Så sagde jeg, "Hvis en, hvorfor ikke en gruppe?"
-Og jeg farvede den med tusch. -Jeg tegnede "ninja turtle" logoet.
Og jeg tilføjede "Teenage mutant".
Og med det havde Eastman og Laird stødtd på en idé,
der ville give verden granatchok.
Altså med tiden.
Efter at have udviklet karaktererne og historien
med begrænsede resurser,
selvudgav Eastman og Laird
deres første udgave.
3275 kopier.
Og hvordan gik det?
Jeg husker at Pete ringede spændt, han sagde:
Det første print udsolgte på få dage.
Vi fik forudbestillinger på 15000 kopier af det andet eksemplar.
Kom igen.
Jeg sagde alt andet op,
og vi arbejdede fuldtid på tegneserierne.
Jeg følte, at jeg var blevet Jack Kirby.
Og det var da min drøm gik i opfyldelse. Punktum.
Rygtet gik om denne rå, uafhængige tegneserie.
Da jeg så Turtles, ramte det mig,
fordi den er rigtig modig.
De levede i kloakken,
og de havde en mørk og rå følelse.
De fire ord, "teenage", "mutant", "ninja", "skildpadder",
man tænker, "Det har jeg aldrig hørt sammen.
Det er nok klogt." Og det fanger opmærksomhed.
Ottende udgave solgte 135.000 kopier.
Så gik det op for mig, at
jeg tjente mere end min kone, som er lærer,
med de dumme tegneserier med min ven Kevin.
Teenage Mutant Ninja Turtles var et sandt hit,
i hvert fald i tegneserieverdenen. Men det ville ændre sig.
Vi fik bud hist og her for licensering.
En af de bud var Mark Freedman.
Jeg er nok manden bag Turtles.
Måske den femte.
Denne renæssancemand,
Mark-elangelo, ledte efter et mesterværk.
Mark Freedman var bare en freelance agent, der repræsenterede
forskellige intellektuelle ejendomme.
Jeg ledte efter en IP, som jeg kunne licensere
til legetøjsindustrien.
Han tilgik den hotteste duo i undergrundsverdenen,
og for Eastman og Laird var han den ægte vare.
Jeg havde ikke firma.
Jeg havde bare et visitkort og arbejdede fra en lejlighed
og sagde, "Jeg skal gøre godt indtryk."
Lej en habit og skjorte med fint slips.
Kevin og jeg var i t-shirt og shorts og
Mark kommer og har jakkesæt i tre dele på.
Hvis en agent skal se sådan ud,
spiller jeg med.
Skeptiske Eastman og Laird lyttede,
mens polyester pusheren kom med planen.
"Jeg vil være jeres globale licensagent,
og det er om at bygge en franchise,
der kan leve i legetøj og i underholdning," og
mit sind gik amok med idéer.
Tja...
Men for Eastman og Laird var der et ufravigeligt krav.
Vi sagde, at hvis du vil tale med folk om vores karakterer,
så skal de vide,
at vi har sidste ord. Vi har fuld kontrol.
-Okay. -Det var tre gutter,
der havde givet hånd. Vi havde en klar forståelse.
Det virkede som, hvorfor ikke?
Nu skulle jeg ind på markedet og overbevise
et firma om at tage chancen.
Jeg manglede materiale til præsentationer og de havde en skumgummi skildpadde.
Jeg skulle bruge den. Så den sad på passagersædet i bilen,
og jeg kørte til New York, folk dyttede...
Hey, skildpadde fyr!
...og kiggede og grinte.
Så vidste jeg, at det ville blive godt.
Jeg synes, hans første tilbagemeldinger var ret skuffende.
Folk sagde, "Skildpadder er ikke heroiske. Glem det.
Og grøn sælger ikke."
Hvad siger man til det?
Selv ordet "ninja", definitionen er "hyret lejemorder."
Hvordan bygger jeg legetøj omkring det?
Jeg tog til LJN.
Jack Friedman, som var chef, sagde "Tak, men nej tak."
Jeg blev afvist af Jill Barad, CEO af Mattel,
som sagde, at det aldrig ville virke.
Så mange nejsigere.
Men Hasbros Kirk Bozigian havde et andet svar.
Det var ret fedt.
Så han tog det ovenpå.
Min chef så på mig og sagde,
"Det er den dummeste idé, jeg har set."
Det var min medvirken med Teenage Mutant Ninja Turtles.
Men Freedman og sit lejede sæt gav ikke op.
Jeg skulle overbevise verdenen om, at det var en god idé.
Så jeg ringede til en ven,
Richard Sallis, som lige havde fået job hos et firma
kaldet Playmates Toys.
Det var min sidste udvej.
Sikkert den eneste.
"Jeg sender dig
en kæmpe replika." "Okay", svarede han.
Næste dag spurgte jeg, "Fik du kassen?"
"Ja, den er i mit kontor."
"Hvorfor åbner du den ikke?"
"Jeg har haft travlt med dit og dat..."
"Åben den ******* kasse!"
Han åbner den.
Han er meget stille.
Og han siger,
"Det er godt."
Jeg ringer til Peter og Kevin, og siger...
Nu har jeg Playmates legetøjsselskab interesseret,
-og jeg havde aldrig hørt om dem. -Du har nok ikke hørt om dem,
men hvis du ejede en dukke i de tidlige 80'ere,
er der god chance for, at du har leget med Playmates.
Baseret og startet i Hong Kong,
har Playmates været den største dukkeproducent i Hong Kong
i mange år.
Og manden ansvarlig for det baby boom er her.
Mit navn er Thomas Chan.
Jeg har arbejdet for firmaet i 50 år.
Thomas vendte sin fars fabrik mod legetøjet i 1966...
Forretningen voksede enormt.
og voksede Playmates til en kæmpe spiller i Hong Kong.
Jeg valgte at afveksle til førskolelegetøj.
Men legetøjskongen i øst havde synet vestpå.
De store.
Mattel, Hasbro, Ideal Toys,
ind i deres virksomhed i USA.
For at hjælpe med første skridt ind i USAs marked
kom denne amerikaner væltende.
Thomas Chan sagde, "Hjælp os med denne US operation."
-Og han gjorde med... -Cricket.
Bowling.
-Nej. -Cricket.
Nej, en cricket dukke.
Hej Cricket!
En super intelligent interaktiv dukke.
Al slags mekanik indeni.
Fra Playmates' nye kontor i Californien
havde Bill og Thomas skabt en dukke,
alle talte om.
Jeg taler igen!
I USA solgte vi over en million, og prisen var over 100 dollars.
De slog Cricket ud af parken!
Playmates tænkte, "Det er gyldent,"
og fortsatte med Jill.
Meget større, dyrere og meget kompliceret.
Det var en fiasko.
Men de var ikke klar til at vifte det hvide flag...
Det er en fiasko.
...så Playmates fortsatte.
Vi skulle komme på noget, der var nemmere at producere
end sofistikerede dukker.
Vi var klar på noget andet,
og der kom Mark Freedman til
min chef, Richard Sallis, og sagde,
"Åben den ******* kasse!"
Og han tog til præsidenten af Playmates,
Bill Carlson.
Og Richard sagde,
"Jeg tror, vi skal se det her, chef."
Og jeg sagde, "Lad os se."
Og da den skildpaddefyldte Pandoras æske var åben...
Det er interessant.
Jeg sagde, "Jeg tror, vi kan tjene godt på det."
...fik Mark Freedman lukket aftalen.
Jeg endte med at få en aftale for $150.000.
Ikke bare det...
Vi havde komplet godkendelsesrettigheder over alle
kreative valg og produktudviklingen.
Det var det vigtigste for os.
"...vi vil have sidste ord. Vi har fuld kontrol."
-Så vi tog på ferie med en aftale. -Ja.
-Og januar 1987
begyndte vi at udbygge
serien af Ninja Turtle actionfigurer.
Med aftalen i hus var det op til Playmates
at stoppe med at lege med dukker,
og producere en serie actionfigurer ud af tegneserien.
Som udgangspunkt havde du nogle mennesker,
der ikke kendte til genren.
En genre, der var satureret med
masser af succesfulde actionfigurer, fra...
De store.
Mattel, Hasbro, Ideal Toys.
Du ved, dem der.
Og for Playmates at lege med de store,
var første opgave at finde ud af...
Hvordan tager vi disse ret voldelige karakterer
fra en sort/hvid tegneserie?
Det er mørkt, råt,
det er ikke, "Cowabunga, dude!"
Og farverigt, og pizza og alt det der.
Hvordan får vi dem til at være børnevenligt legetøj?
For at rense Eastman og Lairds blodbad,
havde Playmates skaffet en handymand.
Mit navn er John Handy,
H - A - N - D - Y.
Og legetøjets fremtid var i hans hænder.
Vi vidste, hvad vi skulle og for at optrække linjen,
skulle vi pumpe humoren op, pumpe sjoven op.
Jeg var ansvarlig for at skabe en mere kæk tone.
Hvad er det sjoveste toilethumor,
-som børn ville nyde? -Ja.
Toilethumor er stort og...
-Det glædede ham. -Det er mit es.
Vi skulle ændre og simplificere historien,
komme af med hævntogtet,
få lidt flere skurke med.
Mens John Handy pustede liv i legetøjsserien,
pustede han også liv i ærkefjenden.
Hvem er fyren med metalfjæset?
Han havde brug for hjælpen.
Vi dræbte skurken i første udgave.
Vi troede ikke, der ville være en til.
Men Shredder arbejdede ikke alene.
Det er Rocksteady i original form.
Og det er Bebop.
Meget detaljeret og skræmmende.
Andre fjender...
Upchucky. Du puttede mad i munden på ham,
og når du pressede hans krop, fløj det ud som et projektil.
Denne brugte næsekraft
til at skyde projektiler fra et våben, det ligner en næse.
Men Playmates vil ikke bruge hele deres budget
på et legetøj, de ikke kan sælge.
-Nej. -Og det var denne fyrs problem.
Det er meget svært at lancere en serie actionfigurer
uden noget indhold som basis.
Hvad med tegneserien?
Tegneserier er ikke nok,
især ikke en tegneserie, der er målrettet et ældre publikum.
Så Playmates sagde til start,
"Vi skal lave et børnevenligt program."
Som alle de store fandt Playmates et animationsstudie...
...for at lave en tegneserie designet specifikt for at sælge legetøj.
Sådan sker det.
Mit navn er David Wise.
...havde skrevet for de store.
Og det blev hans job
at udvikle en femdelt miniserie til fjernsynet.
Vi skal lave den til otte årige.
Jeg skal arbejde.
Under arbejdet lagde han mærke til et problem.
Først og fremmeste kan du ikke kende dem fra hinanden.
De så ret ens ud. De havde røde bandanaer.
Hver skildpadde fik tildelt en farve.
De endte med rød, blå, lilla, orange.
Og hver af dem havde et bælte med deres initial.
Men det var ikke så simpelt som farvede bandanaer og et bæltespænde.
Vi skulle give dem fire unikke personligheder,
for ellers var en, to eller tre af dem overflødige.
Så vi skulle bruge en leder.
-Leonardo. -Regelrytteren,
som er meget til kampsport.
Vi manglede nørden.
Donatello!
Hvis du er et ængsteligt barn, forholder du dig til...
Raphael!
Den sarkastiske blærerøv.
Som ikke er ulig mig.
"Shredder!
-Er du opkaldt efter..." -Et køkkenredskab?
Og det var attituden, som Raph havde.
Og Michelangelo!
Vi manglede Michelangelo, som kropsliggør teenageheden.
Cowabunga, dude!
Pizzatid!
Lad dem elske pizza.
Og med det havde tegnefilmen fire helte.
Det var en skildpadde for alle.
Det var som Breakfast Club med actionfigurer.
-Hvem vil have cornflakes? -Jeg har rosinknas.
Personligheder, farver og bælter.
Skildpaddernes mutation til actionfigurer var næsten færdig.
Bortset fra et sidste problem.
Det, som faktisk var under bæltet.
Når du oversætter noget fra 2D til noget,
der er 3D,
så skal der foretages ændringer.
Vores første kladde af ler
havde en hale.
For i den originale tegneserie havde de haler,
men når de stod op, og halen hang ned, var det...
For falloslignende.
Jeg tænkte ikke sådan, da jeg lavede den.
Og så...
gav vi ham et...
Rigtigt spark i halen.
Ingen skildpadder havde haler efter det.
Med en substantiel besparelse på plastik,
føltes Thomas og Playmates HQ i Hong Kong
positive omkring deres første indfald i actionfigurer.
Toy Fair sker i februar i New York City,
men alle køberne laver aftaler på forhånd.
Så hvad end vi arbejdede på, pakkede vi det op
og tog rundt i USA og viste til forskellige købere.
Med en femminutters bid af tegnefilmen og tidlige prototyper,
pitchede Playmates til detailgiganterne.
-K-Mart. -Toys"R"Us.
-Sears. -Target.
-Listen fortsætter. -Vi havde
møde efter møde.
Vi sagde,
"I kommer til at se noget, der bliver
de bedste actionfigurer nogensinde."
Forhandlerne sagde, "Jeg ser det ikke."
Nej.
Og engang smed en stor forhandler ud af rummet.
"Held og lykke, jeg har andre virksomheder."
Vi kom ikke igennem. Humoren kom ikke igennem.
-Hvor sover katten? -I mu-teltet.
Ba-dum-pum.
Men det, det kom igennem,
var en seriøs mangel på interesse i en legetøjsserie.
Firmaet skulle snart begynde at lave dem.
Det skete ikke.
Nej.
Vi manglede vogne til dem, men vores kinesiske forældre sagde...
-Nej. -"Ikke før vi ved,
at I kommer til at sælge."
De vidste ikke...
...hvordan man markedsførte produktet.
Ved dette punkt var alle pengene brugt.
TV show, 1,5 millioner.
Designet var lavet,
så hvis vi solgte ud nu,
ville vi være helt tabt.
Så ville der ikke være en vej tilbage.
Og med så meget usikkerhed på linjen,
var der ikke så meget på vej frem.
Imens, samtidigt,
hyrede vi en ny legetøjsdesigner.
Jeg er legetøjsdesigner.
Men ikke bare hvilken som helst.
Hvis du spørger ham, siger han det.
Mit navn er Mark Taylor, og jeg skabte He-Man.
-Sammen med ham her. -Bong
-Det var Bill Carlson ønske... -Ja.
...at jeg skulle arbejde på Turtles serien,
for det gik ingen steder, al respekt til John.
Okay.
Og så...
Tog jeg tilbage til Mattel.
Og Mark gik i krig.
De havde kladder stablet en meter højt,
men det gik ingen steder,
det fik ikke det sidste spark i rumpen, som det manglede.
Og Mark kendte til at sparke røv.
Jeg har kraften!
Nu når han havde Playmates kræfter,
lavede han ændringer.
He-Man stil.
Jeg er tegnefyren.
Så han tog eksisterende design og tegnede dem om.
Festvognen var praktisk talt en folkevogn, så...
Jeg gjorde den sexet.
Foot Clan, den var i tegneserien,
jeg tog den og gjorde det legetøj.
Jeg gjorde det zombie-agtigt. Jeg sænkede hovedet, store ranglede ben.
Scott Hensey skulpterede Shredder.
I tegneserien var han meget høj,
og sådan ville vi lave ham.
Men marketing sagde, at han ikke kunne passe i pakken.
Så vi gjorde ham høj, og så foroverbøjet.
Jeg tog hans hænder op,
så de lavede et mystisk move.
Som om han er klar at angribe.
Han stillede også modige spørgsmål.
Hvorfor ser April O'Neil så dum ud?
Da jeg lavede Teela til He-Man var hun kraftigt bygget.
På dette tidspunkt var intet bygget.
I ordets forstand.
Så mens legetøjsmesteren sank klørene i skildpadder,
havde de brug for en hånd i tegnefilmsstudiet.
Så de hentede...
Den kendte Chuck Lorre.
er geniet
bag Dharma & Greg,
Two and a Half Men,
og alle mulige prisvindende serier.
Ja. Chuck Lorre, Big Bang Theory fyren!
Dengang var han anderledes.
Jeg var en omrejsende musikant,
som prøvede at skabe en karriere som sangskriver.
Med et lavt budget og en simpel idé gik Chuck i gang.
Jeg kom fra idéen, at ingen kendte figurene.
Så sangen skulle være en introduktion.
Første vers er "Her er, hvem de er."
De er verdens Mest frygtede kamphold
Vi er meget hippe.
Når noget siges, det er faktisk Chuck.
De er helte i en halv skal Og de er grønne
Hey, tag dig sammen!
Teenage Mutant Ninja Turtles
-Helte i et halvskjold. -Turtle power. Hey.
Litteratur.
Chuck Lorres ørehænger...
Tak, Chuck.
...og resten af den femdelte pilot,
begyndte stille at komme i fjernsynet 28. december, 1987.
Og hos Playmates,
arbejdede holdet dobbelttid for at hale ind.
Jeg arbejdede febrilsk.
Godt, for...
Programmet havde allerede debut,
så der var interesse i Turtles.
Men vi skulle bevise vores værd.
Med kun fem episoder og en ufærdig legetøjsserie,
var det svært at gætte, hvem der ville satse
på de misformede dyr.
-Mig, selvfølgelig. -Geoffrey the Giraffe?
Toys"R"Us var kendt som forhandleren, der støttede alt.
-Alt? -Alt.
Hvis Toys"R"Us var ombord,
ville Playmates endelig kunne konkurrere med de store!
De store....
Wow.
Jeg sagde, "Gå i gang med at producere...
6000 enheder."
Uanset ordrens størrelse
skulle Playmates arbejde.
Vi har fire Turtles og vi har Splinter.
Selvfølgelig Shredder.
Og April O'neil.
April O'Neil stinker stadig.
Der er Bebop og Rocksteady og Foot Clan:
disponible skurkesoldater.
Juni 1988
blev ti figurer og fem køretøjer shippet...
til Toys"R"Us.
Se, hvad der sker.
Men de skulle ikke vente længe,
for hurtigt efter ringede Toys"R"Us med en genbestilling.
Genbestilling er 50.000,
Vi solgte vildt meget.
Det var den ene gang i min karriere,
hvor jeg gik ind til en forhandler,
og så tomme hylder.
Ingen Turtles på hylden.
Så jeg tog til en anden butik.
Ingen Turtles på hylden.
-Og så en tredje butik. -Du forstår.
Vi havde et fænomen på hænderne.
Teenage Mutant Ninja Turtles
Fra Playmates!
Jeg var 11 år gammel dengang,
og jeg så det spøjse legetøj.
Det havde en skjold,
og det havde et bælte,
med forskellige våben i hver løkke, og jeg sagde, "Wow,
hvad i alverden er det?"
De første ti actionfigurer fra den første bølge var så ikoniske.
Der var noget spøgefuldt ved dem,
som ikke var tydeligt i andre store actionfigursserier dengang.
Der var noget sjovt ved dem.
Cowabunga, dudes!
Turtles gik fra undergrundskuriositet
til en sensation natten over.
Teenage Mutant Ninja Turtles
er topsælgende actionfigurer i industrien.
Og tog Playmates med.
Helt til toppen.
De kostede os omkring en million dollars.
Men den nyeste store på gaden
var ikke den eneste,
der så grønt.
Det var store checks.
Den første check, som var lidt over en million dollars...
At have den check, som du putter i din konto,
det var så mange penge...
Kudos til Mark Freedman, som coachede os rigtigt godt.
"Når du får pengene, gem det, invester det eller gem det væk."
Fortalte Kevin, at han købte en tank?
En M15A Stuart light tank.
Vi havde paintballkrige. Jeg gemte mig i min tank...
Mens Eastman søgte ly i sit halve skjold,
kørte Mark Freedman en offensiv
på en helt anden front.
Jeg ville give fansene noget større og bedre.
Jeg ville lave en live action film.
God idé!
Eller ikke.
Vi havde set mange film, hvor
tegneseriefigurer blev live action,
og det var forfærdeligt.
Idéen oprev også Playmates.
De følte, jeg rokkede båden. Vi havde en succesfuld TV serie.
Alt gør strygende. Du tjener penge.
Men hvis du sidder stille i forretning, så dør du.
Du skal gå fremad.
Mark Freedman sendte idéen til Golden Harvest Pictures.
Vi havde verdens bedste stuntmænd.
Vi skulle bare putte fire fyre i stuntdragter.
Fedt!
Og jeg har Jim Henson.
-Muppets maestro? -Ja.
Cowabunga!
Det så ud til, at Marks idé ville virke alligevel.
Indtil da havde jeg kun fået succes hver gang.
Og han fik sandligt chancen
for at få nejsigerne i Playmates til at æde deres ord på pizza.
Filmen færdiggøres,
og vi har en visning for dem i Playmates Toys,
og Richard Sallis kommer til mig og
så mig høfligt i ansigtet, og sagde,
"Den ******* du op, Freedman."
Vi troede, vi havde problemer.
TV-showet var meget muntert og lyst. Det her var...
det absolut modsatte.
Da jeg gik ud, sagde jeg, "****, hvad har jeg gjort?"
Det var den ejendom.
Det så slemt ud, da Teenage Mutant Ninja Turtles kom ud
i marts 1990.
Det siger sig selv, filmen åbnede og...
sprang alle rekorder.
Cowabunga!
Vi endte med 134 millioner.
Den største indiefilm dengang.
Jeg ringer til
Playmates, jeg sagde,
"Hvordan er legetøjssalget, gutter?"
Ingen Turtles på hylden.
Udsolgt. Alle steder.
Ups!
Med Ninja Turtles filmens succes, der sprang rekorder,
muterede Playmates' profitter videre.
Vi solgte 100 millioner enheder bare i 1990.
Vi ejede 80% af drengeområdet.
Hver dag er julesalg.
Børn var vilde efter mere.
Casey Jones, sportskrigeren.
Og hvis Playmates ville møde efterspørgslen,
skulle de bruge hjernen.
Vi skal have en ny figur hver måned.
Vi introducerer Leatherhead!
Der var en fyr, som vi besluttede
at kalde Pizza Face.
Ny.
Og der var Ray Fillet.
General Traag.
Ny.
Mutagen Man.
Og en kæmpe myg.
Vi var ret hurtige.
Men hvis du tænker...
Jeg var altid en legesæt fyr.
...så lod Playmates dig ikke hænge.
-Faktisk... -Der var to store legesæt.
Kloaklegesættet var hovedkvarteret for Turtles og Splinter.
Det var tolags, så du kunne have gadeniveau,
og undergrundsniveau. Utroligt.
Og Technodrome var skurkens legesæt.
Det var en kæmpe kugle, med et øje monteret ovenpå og på larvefødder.
Og det foldes ud og åbnes op med et fængsel i midten.
Da jeg først så det, tænkte jeg...
"Jeg køber det ****"
Men det betød ikke, at skildpadderne blev skubbet ud af festen.
Da vi startede med at ekspandere serien, i stedet for fire nøgne skildpadder,
integrerede vi forskellige temaer.
Sport, samurai,
-rummet. -T minus ti.
Det er et af de største legetøj!
Mest fordi de bare udgav de samme fire figurer
med forskellige outfits.
Vi har en hiphop skildpadde, og monsterskildpadder.
Backflip skildpadder.
Vi havde Turtle Trolls.
Jeg elskede dem. De var så grimme, de var søde.
Jeg hadede dem.
Star Trek Turtles.
Jeg tror, Donatello havde Vulcan ører.
Hulemand Turtles.
Western Turtles.
Den transformerende Turtle,
det går fra kæleskildpadde til Ninja Turtle.
Hulemand Turtle, du ved, Western Turtle...
Jeg har lige sagt...
-Whatever. -Pointen er,
jeg kan ikke holde styr.
Vi må hellere gå til film Turtles.
Playmates lavede ingen?
-Ikke for den første. -Hvorfor?
De var ikke interesserede i at støtte en voldelig film.
Så skulle de måske komme på en ny film.
Vi kom med en historie "The Secret of the Ooze."
Vi opbyggede hurtigt en produktlinje til den nye film,
og den gik godt.
-Vent lige! -Hvor er Vanilla Ice
actionfiguren? Det vil jeg vide.
Bare rolig. Her er han!
Go ninja, go Ninja, go!
Den sang bliver aldrig gammel.
Go, go, go, go!
Men tingene blev gamle ved tredje film to år senere
Hvad var det, den hed?
"Måske skal vi stoppe nu,
og lade det tørre ud."
Men det var ikke bare filmene, der tørrede ud.
Programmets anmeldelser blev værre.
Legetøjssalget faldt.
En tredjedel af forretningen i '96.
Med Turtles i forfald var det tid til reflektion.
Det var tid til svære beslutninger.
Det var tid til at genstarte.
Der var diskussioner, "Ville det være godt med
live action TV serie?"
Og hvorfor ikke?
Fox Network havde held med Haim Sabans Power Rangers.
Skal jeg sende seertallet?
Saban firma, som lavede Power Rangers, havde muligheden
for at lave et live action Turtles show.
Så Haim gik i gang,
og hentede hjælp fra Fox Kids CEO, Margareth Loesh.
Hun ville lave noget anderledes,
og hun ville introducere en "kvindelig skildpadde."
Det husker jeg ikke.
Min gæt er, at det var legetøjsproducentens ønske.
Power Rangers havde været meget succesfulde,
og det have to kvindelige, populære karakterer
og gav showet pigeappeal.
Lad os hjælpe dig.
Og det er nok, hvad de vil have.
Men som alt andet
skulle Eastman og Laird sige god for idéen om pigeskildpadden.
"Tja, det er ikke...
hvad vi originalt så, men
jeg kan se det. Det er godt."
Det er en nede.
-Og for Peter... -Niks!
Der er fire Turtles.
Der er Leonardo, Michelangelo, Raphael, and Donatello. Bum.
-Måske den femte. -Ikke denne gang, Mark.
Uden Lairds velsignelse ville showet være en død sild.
Enten vil vi
fortsætte licensen, ellers har vi ikke indkomst.
Det er vores største uenighed,
om hvordan vi skulle styre og hvad vi skulle gøre med Turtles.
Til sidst bukkede Laird under, men på en betingelse.
"Jeg vil ikke have med det at gøre,
men du overser det" og så var det som,
at han trådte af.
Det var noget, jeg ikke kunne overskue.
Og som det så ud, kunne børnene heller ikke.
Sabans show virkede ikke.
Fansene hadede det.
En pige Turtle?
Det var ikke om køn, jeg tror bare ikke...
Det var for påtaget.
Vi to er bare mutant dreng og mutant pige.
Ingen relation.
Jeg vil ikke klandre nogen.
Det var klart mit valg at sige god for det.
Du vinder og taber nogle gange.
Nogen tabte mere end andre.
Næsten fra dag et,
da Turtles blev populære,
var der et forslag fra fans,
"Hvorfor ikke en femte Turtle?"
Men vi udtrykte begge at det var en dum idé.
Så da tiden kom, da Kevin var for det,
virkede det som forræderi af den idé, vi har delt.
Det viste, hvor langt vi havde skiltes.
Det var en evolution.
En masse kvalitetstid, broderskabstid, fællestid, kun forretningstid.
Vi hang ikke ud længere og det bånd var mistet.
Mens Mirage Comics båndet opløste,
gjorde Kevin Eastmans entusiasme for Ninja Turtles også.
Turtles var noget,
der var vidunderligt for ham et stykke tid,
men han ville videre til andre ting.
Jeg var glad for at give slip, til...
et andet firma eller hvad end.
Pete insisterede...
"Jeg sælger aldrig rettighederne til Turtles."
Og vi lavede en aftale, hvor han købte min sidste aktie.
Efter næsten 20 år
gik de uadskillelige samboende, partnere og venner,
fra hinanden bestandigt.
Gid, det gik anderledes.
Gid vi stadig var så tætte, som vi var dengang.
Med Kevin og Peters pigeproblemer ovre
tog Peter Turtles tilbage til kloakken, så at sige.
Lidt mørkere, lidt hårdere.
Og lidt mere profitabelt.
Vis mig pengene, baby! Woo-hoo!
Vi lavede meget legetøj.
Nye ekstreme skildpadder med ekstreme våben...
Turtles havde altid et drive opad
og efterhånden måtte det komme ned.
Men i 2009 føltes det som om, at Turtles hvilede i deres navn,
i det mindste initialerne.
Turtles red dengang på en bølge af popularitet.
Turtles var igen klar til en ansigtsløftning.
Heldigvis ville en helt ny figur ankomme lige i rette tid.
"En kvindelig skildpadde."
Niks!
-Bare for sjov! -Okay.
Det var selvfølgelig en multinational mediekonglomerat.
Jeg blev kontaktet af Viacom,
"Hej, vi vil gerne købe Turtles."
Hvilket gav mening,
for mens Viacoms underselskab, Nickelodeon, var satureret
med svampe og Doras,
undersøgte de en del selv.
Vi havde ikke rigtigt et ikonisk actionfigursshow.
Som var lige det, Peter Laird sad på.
-Ja. -Der var bare et problem.
Han ville aldrig sælge det.
Det svarer det spørgsmål.
Jeg husker ikke at sige aldrig.
-Vent lige. -Tja...
Måske en dag, hvis tilbuddet var rigtigt og retfærdigt,
men nok ikke i lang tid.
Aftalen var 60 milloner dollars.
Det virkede som det rette tidspunkt at gøre det.
Men Peter Laird og Nickelodeon
var ikke de eneste, der ville tjene på aftalen.
Vores venner i Playmates Toys var med i aftalen.
Det var gode nyheder for Playmates.
Det endte ikke her.
-Jeg tjente også lidt. -Og selv om han havde
ingen indflydelse,
var selv Vanilla Ice glad for det.
Vent lige. Okay.
Og Kevin Eastman?
Han fik intet.
60 millioner dollars.
Det er ærgeligt.
Men da Viacom satte mutant mesterplanen i bevægelse,
skete noget uventet.
Jeg fik næsten samtidigt opkald fra alle, om at
arbejde på Turtles igen. De sagde,
"Vil du komme og konsultere på filmene, tegnefilmen,
og på IDW tegneserien?"
Og jeg sagde ja.
Med Kevin Eastman med blev Nickelodeons udgave af Turtles i 2012
-en kæmpe succes. -Vi var bare så gode.
Og denne gang så ikke kun børn med.
Vi havde en kæmpe mængde voksne,
der så Turtles med børnene.
Den første generation, der voksede op med Turtles,
så det nu med deres familie.
Og heldigvis fra Playmates betød dobbelt seere dobbelt købere.
Og legetøjet
solgte med det samme gennem taget, selv før TV showet kom på.
Og efter det kom på.
En ting, vi gjorde, var at brande med wrestling.
Og efter filmen havde premiere.
Jeg elsker nye udgivelser.
Det var episk.
Og når vi taler om episk, efter kun et år
havde Nickelodeon' Turtles indtjent 475 millioner dollars i salg.
Fin fortjeneste på en investering af...
-60 millioner dollars. -Så
da Nickelodeon aflyste programmet i 2017...
gav det kun mening at lave et helt nyt et.
Så det er ikke ovre?
Det er bare begyndelsen.
Det er show time!
Rise of the Teenage Ninja Turtles var en god mulighed
for at gå tilbage og lave
pre-Teenage Mutant Ninja Turtles. Så det er deres opvækst.
I kæmper som utrænede bavianer!
Det var selvfølgelig også en god mulighed for at lave legetøj.
Det er en ejendom, der har genopfindelse i DNA'et.
Så man bør ændre karaktererne fra serie til serie.
Og når du ser 2018 versionen af Turtles,
er det en mere radikal genopfindelse.
Det er fra
2012 til 2017.
Og det er 2018 fremad.
Vi tror, det vil være det største Turtles.
Jeg håber.
Og som Turtles nu går mod
rejsens næste stadie,
som allerede har varet 30 år,
er det den femte Turtle, Mark Freedman,
der læste en selvudgivet tegneserie,
og så skabelsen af et vanvittigt globalt pandæmonium,
det solgte millioner af legetøj.
Jeg har aldrig....
taget det for givet.
Jeg fik en mulighed for at bygge et brand op på min måde,
gå imod nejsigerne og alt det.
"Det var absurd. Det var skørt."
To tegneserieartister
der ikke kunne få rigtigt arbejde hos Marvel og DC,
valgte at lave en spøg på superhelte.
Hvorfor ville det virke? Det gjorde det.
Og det blev ved med at virke.
Hvad er der med disse undergrundshelte,
der gør, at de muterer gennem årtierne?
Du kan pege på elementerne og sige,
at det er humor og action kombineret.
Det er det, at de lever i kloakken.
Det er deres personlighed.
Og alle har prøvet at kopiere.
Og det virker ikke.
Jeg tror, at nøglen altid har været
Pete og Kevin,
som skabte noget, de elskede, og det skete organisk.
Det er ægte.
Skabt i et forgangen venskab
vil Turtles arv fortsætte.
-Cool! -Men for Kevin og Peter,
det, de havde i Northampton de år tilbage,
var ikke fatamorgana.
Gnisten var vidunderlig.
Jeg har aldrig haft det med nogen før eller siden.
Det var som at tale med en helt ligesindet.
For her, blandt Turtles søvnige New England herkomst,
blev et venskab stiftet,
og måske fornyet i dag.
Jeg synes, at Kevin er sej.
Og en fortrydelse, jeg har, om det der skete, er at
jeg ikke længere har den fyr i mit liv.
Jeg savner Pete forfærdeligt, men det er en svær bro at genopbygge.
-Det er så godt at se dig. -Jeg kan se tilbage,
det var Turtles storhedstid, Peter er otte år ældre end jeg,
han er meget stabil.
Jeg er 23 år gammel.
Jeg har lidt penge, og jeg er single.
Var den ikke til en af de første messer?
Det er rigtigt. Start '88.
Jeg skubbede ham væk, for jeg var yngre,
og jeg ville andet, og jeg havde en helt...
anden verden, jeg ville se.
-Vi installerede det vindue. Ja.
For vores idé var,
at vi ville have tegnebræt ved siden af vinduet.
-Jeg i det andet rum, du her. -Ja.
Og vi ville sende sider gennem vinduet.
Det skete aldrig.
Nej.
Der, vi er i vores forhold nu, er vi pga. det jeg gjorde.
I bagklogskabens lys
ville jeg klart have gjort det anderledes dengang.
Jeg ser tilbage på de dage med glæde.
Cowabunga. Hvor er det fra?
Dengang var vi interesserede i at tegne for sjov.
Vi var Turtle fædre.
Vi nød vores børn og tog godt af dem.
Og de er blevet adopteret af andre.
Jeg tegnede nogle figurer, du tegnede nogle.
Men jeg jeg havde et punkt i forhandlingerne
med Viacom, at jeg havde retten til at selvudgive Turtle tegneserier,
hvis jeg ville.
Jeg ville ikke kunne leve uden den mulighed i mit liv.
Og vi gør det måske en dag.
Tiden må vise,
om Eastman og Laird tager tilbage, til da det startede.
Bare to, der fik hinanden til at grine.
Og malede hinandens tegninger.
Det ville være rart,
at komme tilbage til begyndelsen,
hvor Kevin og jeg lavede de originale Turtle tegneserier.
Og jeg savner det.
Tegner du din favorit Turtle eller maler den?
Tegner. Nej, vent, tegner jeg Raphatello eller Donanardo?
Tekster af: Adam Munch Møller