EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Synced & corrected by -robtor- www.addic7ed.com
Se væk, se væk
Serien her vil ødelægge din aften Hele dit liv og din dag
Hvert eneste afsnit Er meget ubehag
Så se væk, se væk
I bøhlandsbyen FBK Er der en regel for alt
Hængedynd-børnene er væk igen Som vi vist har fortalt
Baudelaire-børnene må redde dem Men ender i et fængsel
Du håber nok på bedring snart Men det er håbløs længsel
Bare se væk, se væk
Intet andet end rædsel Og ubehag er på vej
Spørg en fornuftig person, skal jeg se? Og de vil sige
Se væk, se væk
DEN LEDE LANDSBY - DEL 2
Se væk, se væk
Jeg har desværre dårligt nyt, som du ikke vil bryde dig om.
Nemlig at der findes mennesker, som nyder at høre dårligt nyt.
Jeg har hørt, grev Olaf blev myrdet i nat.
Det er dårligt nyt. Jeg glædede mig til bålet.
Dårligt nyt for nogen kan være godt nyt for andre.
Og nogle gange kan tilsyneladende godt nyt...
Er Olaf blevet myrdet?
Grev Olaf er ikke blevet myrdet. Det er Jacques Snicket.
...i stedet være fuld af vemod, elendighed og sorg.
Mit navn er Lemony Snicket.
Baudelaire-børnenes historie piner mig,
ligesom min brors død piner mig i denne lille, støvede by.
Det fylder mig med vemod, elendighed og sorg.
Men du behøver ikke pines som mig. Se væk. Du bør ikke se det her.
Kom, I bør ikke se det her.
Ro på, fatter.
Det er ikke sejt at lade mistænkte forlade et gerningssted.
Mistænkte? Du har selv begået forbrydelsen.
Det er ekstra usejt at være uenig med detektiv Dupin.
Du hedder ikke Dupin...
Stille! Kom herhen.
Ældrerådet har indkaldt til hastebyrådsmøde.
Der er mange hastemøder for tiden. Jeg er bagud med mine historier.
Det er afgørende, at vi taler om dette højst mystiske mord.
Jeg synes ikke, det er afgørende. Det er bydende nødvendigt.
"Afgørende" betyder "bydende nødvendigt", Esmé.
Mit navn er ikke Esmé. Det er Sarah Petunia Alexandra Maryellen.
- Var det også det i går? - Men kald mig bare betjent Luciana.
Det er min opgave at spærre fanger inde i fængslet,
og Jacques var i god behold i sin celle i går.
Hvem er Jacques?
Det er mit øgenavn til grev Olaf.
Jeg har den eneste nøgle til fængslet, så hans død er en gåde.
Jeg elsker gåder.
Især når de foregår i en hyggelig landsby med en detektiv med sjov stemme.
I har ret, gamle krager.
Men heldigvis for jer er jeg en ferm detektiv med tv-tække,
og jeg har opklaret sagen.
Hvor spændende!
Det er forfærdeligt. En uskyldig er død.
Jeg er også chokeret, men grev Omar var ikke uskyldig.
Grev Olaf.
Alene navnet giver mig gåsehud.
Det buskede øjenbryn og tatoveringen af et øje.
Det var ikke et øje. Der stod FBK.
Vrøvl. Hvorfor skulle grev Olaf tatovere byens navn på sin ankel?
Det ved vi ikke, men det der er den ægte grev Olaf.
Og politidamen er Esmé Armod.
De kidnappede Hængedynd-børnene og har myrdet Jacques Snicket.
Det slår klik for killingerne. Jeg er en tjekket lovoverholder.
Jeg krummer ikke et hår på en spyflue.
Men tænk lige over det.
De peger med deres knoklede fingre på mig,
fordi de rent faktisk 100 procent sikkert er...
...morderne.
Umuligt. De er jo børn.
Detektiv, du må have beviser for denne alarmerende og flotte anklage.
Correcto, strisserdame.
Det er ikke sejt at anklage nogen for mord uden at have beviser.
Heldigvis er jeg en fremragende detektiv, så jeg fandt nogen.
Forældreløse børn er bare nederen.
De kommer ind i ens landsby og sniger sig ind i fængslet.
De myrder, og de plyndrer. Ved hjælp af de her!
Planeter. Plantesæk. Plantager.
Plantegninger! Ja, mand.
Dem brugte børnene til at finde et svagt punkt i muren,
så de kunne bruge...
Hvad er det for en?
Det er vist en mekanisk anordning.
Ja! En anordning af mekanik så ondskabsfuld,
at Baudelaire-børnene brugte den... dims.
De slog hul i muren til fængslet.
Så listede de ind på slemme kattepoter
og tog straks livet af grev Olaf... uha!
Forældreløse børn.
- Meget chokerende. - Det er løgn.
Er tegningerne og den mekaniske anordning ikke jeres?
Jo, men vi er ikke mordere.
Tøsen har ret. De to er ikke mordere.
De er medskyldige.
- Altså "en morders hjælpere". - Det ved vi godt!
Hvad snakker du om?
Fortæl dem, hvad du snakker om.
Jeg snakker om tandmærkerne på liget af grev Olaf.
Der findes kun én som er usej nok til at bide nogen ihjel.
Morderen, som myrdede grev Olaf ved mord, er ingen ringere end Sunny Baudelaire!
Hun har usædvanligt skarpe tænder, men...
Nemlig. Hun er morderen.
En morderbaby med dødelige tænder. Tjek lige de bisser.
Hun har ikke bidt nogen ihjel. Detektiv Dupin lyver.
I stedet for at anklage seje detektiver
skulle I måske passe jeres egne anklagebutik?
Sí. De bør give alle en alpaka.
Ja! Vent, hvad?
- Et alibi? - Ja! Et alibi.
Børn, hvor var I i nat mellem skumring og daggry?
Vi var hjemme hos Hector.
- Bare spørg ham. - Fortæl dem, at vi var der.
Altså... Jo, jeg... Ser I...
- Hector, kom nu. - Hector, vi venter.
Nej. Ikke igen.
Åh, nej!
Hector.
Det passer! Børnene var hos mig. De er ikke mordere.
Og hvor kommer alle de ting fra?
Forsynede du børnene med ulovlige materialer
og overtrådte FBK's regler?
Hector er uskyldig.
Vil I trække en uskyldig fætter ned i jeres søle?
Det er godt nok lavt gjort.
Vi har hørt nok. Alt er bevist.
Vi har adopteret tre mordere.
FBK kan ikke længere fungere som værge for de skrækkelige børn.
Retssagen er slut. Lad os brænde dem på bålet!
Vent nu lidt. De er jo børn.
Jeg vil ikke vente lidt. De er jo mordere. Lad os brænde dem nu!
Vent nu lige lidt.
Vi kan da ikke bare brænde folk, når vi vil. Vi er civiliserede mennesker.
- Måske efter aftensmaden? - Okay.
Jeg lægger de blodtørstige børn på is i fængslet.
- Vi skal ikke med dig. - Modsætter I jer anholdelse? Betjent!
Vi kan gøre det stille og roligt.
Eller med en masse larm.
Vi ses ved bålet.
Ja. Ja.
Kan du lugte røg?
Det er rygeost i maden.
- I overført betydning. - Så kan jeg altid lugte røg.
- Hr. Poe ringede. - Det gør mig ondt.
Han bliver væk længere end ventet.
- Noget er galt. - Ikke ifølge avisen.
GREV OLAF DØD!
- Er Olaf død? - Ikke flere problemer.
Grev Olaf er ikke død.
Det er Jacques Snicket.
Masser af problemer.
- Jeg henter motorcyklen. - Jeg sidevognen.
GREV OLAF DØD! SKUESPILLER/SKURK DØD
Det gør mig ondt, børn. Jeg burde have forudset det her.
Børn med en vanskelig baggrund ender ofte i fængsel.
Det er min skyld.
- Vi er uskyldige. - De vil brænde os for et mord, Olaf begik.
Hør lige jer selv.
I giver denne grev Olaf skylden for alt,
og nu påstår I, at han står bag mordet på sig selv?
Den har jeg lidt svært ved at sluge.
Kan du bruge vores formue som kaution?
- Eller hyre en advokat? - Nej.
Formuen må først røres, når Violet er myndig, hvilket virker usandsynligt nu.
Og den er ikke til kriminalitet.
I må tage ansvar for jeres handlinger.
- Især dig, Sunny. - Vil du ikke hjælpe os?
- Hvorfor er du her så? - Jeg kom for at sige farvel.
Farvel.
Tak, fordi jeg måtte se mine klienter. Det er forfærdeligt.
Olaf var grusom. Tænk, at han er død.
Det er han, fatter Poe.
Han er kold som en snemand, der spiser isterninger i en iglo.
Der er du, skat. Jeg mener politichef.
Du er politichefen.
- Sherif? - Detektiv.
Okay, fint nok. Nå, men jeg fandt en journalist udenfor.
Hun vil lave et interview. Kom.
Eleanora Poe, chefredaktør på Dagens Pertentlighed.
Skat?
- Arthur? - Eleanora.
Hvad laver du her, elskede?
Arbejder, mine lænders ild.
- Hvad laver du her? - Jeg arbejder.
Vi kunne have kørt sammen.
- Det er en tragisk lang tur. - Og en tragisk anledning.
Det er århundredets historie.
"Baudelaire-børnene er nu Baudelaire-morderne."
Den historie har alt. Eventyr. Kriminalitet. Et moralsk dilemma.
Vil verden juble over, at onde forbrydere er fanget,
eller ånde lettet op, fordi en væmmelig skurk er død?
"Væmmelig"?
Det betyder "forfærdelig og frastødende".
Jeg har ellers hørt, at han var en blændende flot fyr.
Jeg vil ikke kalde ham flot. Han havde et voldsomt uplejet øjenbryn.
Nej! Det sletter du lige fra blokken, skrivedame.
Han var pæn som et pudset fad med sølvmønter i munden på en guldkalv.
Du kan virkelig noget med ord.
Så skulle du høre ham scatte.
Jeg afleverer lige lidt føde til de balladelavende ballademagere,
og så suser jeg herop og disker op med den store menu.
Jeg er ikke helt med.
Han laver interviewet, når børnene har fået vand og brød.
Sikke nogle flotte tegninger.
Der er glæde i mine øjne. Kan I se det?
Du har solbriller på.
Hvad så nu? Ligner jeg en mand, der snart bliver meget rig?
Din lumske plan vil mislykkes som altid.
Ikke denne gang. En lumsk plan er som en ildebrand.
Alt skal være i orden, for at den lykkes.
Man skal have tændstikker, fakler, vrede folk, som ikke lytter til fornuft,
og det rette optændingsbrænde.
Forældreløse børn for eksempel, bundet til en træpæl.
Hvis du brænder os, får du ikke vores formue.
Man ved aldrig.
Måske slipper ét barn væk midt i røgen og forvirringen.
Men for I andre er dette sidste måltid.
Kokken har lavet noget meget tørt brød
og en kop vand serveret med det, min tante Evelyn kaldte
"en håndfuld støv".
Hvordan kan...
- Tag tingene af bakken. - Hvad?
Tag brødet og vandet af bakken,
- og skub... - Sådan her?
Du er ikke...
Det er ikke...
Måske sådan her.
Jeres sidste måltid, Baudelaire-børn, helt alene i en luksuscelle i et fængsel.
- Hvorfor er det en luksuscelle? - Den har en løkke.
Ingen kan redde jer. Ingen kan trøste jer.
Ingen kommer forbi og...
- Er det besøgstid? - Og du er? Nå, ham, der besvimer altid.
Jeg kan ikke styre det. Jeg har prøvet alle slags urter.
Politichefen sagde, jeg måtte besøge børnene.
Hvis du besvimer over en fjerhat, bør du ikke være alene med to mordere.
Du kunne blive her.
Skal jeg aflyse journalisten?
- Nej. Jeg er snart tilbage. - Du lyder anderledes.
Er du så glad?
Jeg tager snart af sted.
- Rejser du? - Varmlufthjemmet er næsten pakket,
og det er bedst at flyve sidst på dagen.
Hvis I flygter, kan I svæve væk med mig.
- Det vil kræve deus ex machina. - Hvad?
Det er latin og betyder "gud fra en maskine".
En uventet hjælp.
Det sker ikke.
Vi sidder i en luksuscelle med vand og brød
og skal brændes for noget, vi ikke gjorde.
Jeg ved, I er uskyldige. Jeg forsøgte at hjælpe,
men Ældrerådet overmandede os, ligesom med min stakkels gamle mor.
Hvad skete der?
Hun gik i hvidt efter Yom Kippur. Ældrerådet straffede hende.
- Blev hun brændt på bålet? - Nej. Hun skulle betale en bøde.
- En bøde? - Ja.
Så åbnede hun et kunstgalleri inde i byen. Men nu må vi gøre noget svært.
- Bryde ud af fængslet? - Sige farvel.
I har været gode venner. Jeg har nydt tiden sammen,
selvom vi arbejdede for andre.
Jeg fandt i øvrigt de her,
da jeg fejede fjer op under Aldrigmeretræet.
Jeg håber, vi ses snart igen, børn. Farvel.
Farvel.
"Når I læser første spor Giver det et svar på hvor
Vanen tro vil I forstå Der er ikke langt at gå"
To kupletter fra Isadora.
- En krage må have tabt dem. - Det er helt forkert!
Vi skulle befri Jacques og finde de andre. Nu er vi i fængsel, Jacques er død,
- og vi kan ikke redde dem. - Vi må ud.
Hvordan?
Her må være noget, jeg kan bruge. Har du læst noget brugbart?
Jeg husker lige noget.
- Kan det få os ud? - Nej. Jeg...
Jeg husker lige, at jeg har fødselsdag.
- Klaus. Det havde vi helt glemt. - Ja, også mig.
Jeg tænkte på en bog om en dreng i fængsel, der bliver løber.
Jeg fik bogen for præcis et år siden.
Og mor og far lavede den der forfærdelige budding.
Den værste, vi har smagt. Og de lovede mig, at næste år
ville jeg få verdens bedste fødselsdag.
Er jeg forkælet,
hvis jeg havde håbet på noget bedre end at være fængslet for mord
og blive brændt på bålet?
Det er en frygtelig fødselsdag.
Men jeg tror, du får en gave.
Tørt brød og støvet vand?
Deus ex machina.
Sådan! Vis mig noget justits.
Beskyt og tjen.
Gør det at være naturligt fotogene jer til bedre politifolk?
Hvem kan nægte at standse i lovens navn efter at have set det her?
Min skønhed er stærk og indgyder frygt, hvis du forstår sådan en.
Ja, sådan en forstår jeg godt.
Poesi er svær at tolke, selv uden et skjult budskab.
Brødet er så hårdt, at selv ikke Sunny kan bide i det.
Uspiseligt.
Perfekt.
Betjent Luciana, du virker, som om du er blevet fotograferet før.
Nej, sludder. Jeg har altid været politibetjent i den her støvede by.
Klaus, han har fødselsdag Hey!
Og det har han jo Hey!
Og det er i dag Hey!
Klaus, han har fødselsdag Hey!
Baudelaire-børn, I irriterer politichefen.
Sikke en infernal syngen og banken. Skal jeg komme ned?
Vi fejrer Klaus' fødselsdag.
- Drengen har åbenbart fødselsdag. - Teenageårene er en svær tid.
Ikke hvis man har meget lange negle.
Jeg var den eneste, som ikke blev bar eller bat mitzva'et.
Også mig!
Klaus, han har fødselsdag Hey!
Al den hamren i hjelmen. Jeg kan ikke klare det.
Jeg får snart en prop. Og det her skuespil holder op.
Interviewet er slut. Vi skal have bygget et ligbål.
Jeg interviewer folk i byen om lynchstemningen.
Godt tænkt.
OFFICIELLE ORDENSREGLER
Klaus. Du smiler.
- Gør jeg? - Du er i fængsel, og du smiler.
- Jeg tror, jeg ved, hvor de andre er. - Gør du?
Se de fire kupletter.
Isadora røber ikke, hvor de er, hvis kragerne blev fanget.
Hun har skjult det i digtene.
Ligesom tante Josephine i sit brev.
"Når I læser første spor."
Vi troede, det var det første digt.
Men det er første bogstav i hver linje.
"Safirer fik os fanget her Panikken ender kun med jer"
- Og så videre. - "Springvand."
Fjerkræ-springvandet.
- Genialt. Du er genial. - Isadora er genial.
Fjerkræ-springvandet er lige bag den mur.
Så må vi hellere banke videre.
Kom nu, børn. De slap nok ikke ud.
Ah, sen eftermiddag. Når himlen er gylden med løfter om formuer
og glimter af lyset fra tusind stjålne safirer.
- Hvem har sagt det? - Hvad?
- Citatet? - Det fandt jeg på, turteldue.
Olaf. Du har jo en digters sjæl.
Og hendes brors. De sidder jo inde i springvandet.
Alt går lige efter planen.
Var planen, at Jacques skulle komme, så du kunne få børnene dømt for mord?
En del af planen var ikke planlagt. Man skal ikke overplanlægge.
Det vigtigste er, at min elskede veninde får verdens bedste gave...
...en enorm formue.
Det har jeg allerede. Men jeg mangler det allervigtigste i et testel.
- Tekanden? - Sukkerskålen.
Bibliotekaren fortalte, hvor den er. Jeg henter den.
Ja, efter at vi har ordnet Baudelaire-børnene, min egen melbolle.
Farvel, kragehatte! Farvel, regler! Farvel, straf!
Farvel, rådhus, hvor jeg altid besvimede.
Farvel, fængsel, hvor jeg var bange for at havne.
Farvel, tørlagte saloon og tørlagte springvand og tørlagte by.
Farvel, krager. I var uhyggelige. Farvel, æsel. Jeg vil savne dig.
Farvel, lade. Farvel, Aldrigmeretræ.
Farvel, Baudelaire-børn.
Byg hurtigere! Jo hurtigere vi bygger, jo hurtigere bliver formuen min.
Vi skal beslutte, hvem af børnene vi skal smugle ud af byen.
Babyen. De passer til alt.
Vi må også have Hængedynd-ungerne med.
Vi kan proppe dem ind i den røde sild på taget.
Men det går ikke i længden. En dag får de vel vokseværk.
Vi må finde noget med plads til børn,
til de bliver myndige, og vi kan få formuen.
Noget stort og bevægeligt langt væk fra nysgerrige blikke.
Chef.
Se.
- Hvad er det, skat? - Noget med plads til forældreløse børn.
En sæk?
Tænk større.
En stor støvsky er ikke ret smuk at se på.
Meget få kunstmalere har malet portrætter af støvskyer.
Filmfolk vælger ikke støvskyer
til hovedrollen i romantiske komedier. Og ifølge min research
er en støvsky aldrig blevet mere end nummer 25 i skønhedskonkurrencer.
Ikke desto mindre er den støvsky, du snart ser på din skærm,
den smukkeste støvsky Baudelaire-børnene havde set.
Det skyldes, at den bestod af mursten og mørtel fra fængselsmuren.
Det betød, at Violets opfindelse virkede.
Din opfindelse virkede.
Isadora og Duncan må være inde i springvandet.
Måske er der en skjult mekanisme, der kan åbne det.
- Der må være et spor i digtene. - Der var noget, der generede mig ved dem.
"Triste næb" er et sært ordvalg, selv for en digter.
Isadora overlæsser ikke sit billedsprog.
Vi troede straks, at hun mente FBK-kragerne.
Måske mente hun springvandet?
Vi må se nærmere på det.
- Lidt højere. - Hvorfor "næb", ikke "krage" eller "fugl"?
Digtere vælger deres ord med omhu. Det må betyde noget.
Ikke for at skynde på dig, men vi taber snart Sunny.
Kan du se noget?
Sunny!
- Duncan! - Isadora!
I fandt digtene.
- Er I okay? - Meget bedre nu.
Hvordan kom I herud?
Olaf smuglede os væk i en rød sild.
Vi fandt den i saloonen og vidste, at I var tæt på.
I så vel ikke, at der var skrevet noget i den?
Vi nåede ikke at undersøge den nærmere.
Hvor langt er der?
Vist kun få kilometer i krageflugt. Hvorfor?
Jeg kan se noget underligt i det fjerne.
Kæreste skattebasse, lad dog være med at smugle et Baudelaire-barn ud.
Sammen med mig behøver du ikke pengene.
Lad dem brænde. Forældreløse børn er yt. Og sukkerskåle er in.
- Du ødelægger stemningen, skat. - Politi!
Løb! Politiet!
Nej, vent. Det er jo os.
Jeg ved ikke, hvor politichefen er. Jeg råbte højt efter hende.
Det virkede altid med den anden.
Dette hul er en overtrædelse af reglen mod uvedkommende ombygning!
Vi har en regel, der forbyder flugt, men ingen for, hvad man gør bagefter.
"Mordere bryder ud af fængslet!"
Bare vent, til Dagens Pertentligheds læsere hører det!
Det er forfærdeligt. Jeg forbød dem at bruge deres formue på at slippe ud,
men ikke for at de skulle ty til en rambuk.
- At forvente af en morderisk baby. - Og hendes medskyldige.
Hvor vover de? Jeg gav dem jo vand og brød!
Lad mig ordne det, skat.
Borgere i FBK! I tog uselvisk imod de forældreløse Baudelaire-børn.
Jeres venlighed blev gengældt med elendighed, regelbrud og ulykke.
Skal de bambino ødelægge byen,
eller vil I præstere noget ulykke selv?
Mens I står og glor,
slipper Baudelaire-børnene af sted med mord og med regelbrud.
De slipper væk!
Det er tid til i fællesskab at fange de forbrydere og brænde dem!
Ja!
- Høtyve til alle! - Tag en høtyv.
Høtyve!
Sukkerskål.
Olaf gemte os af vejen.
Kupletterne var Isadoras idé.
Duncan fik dem smuglet ud.
Duggen var faldet, og der sad krager på springvandet.
Da en landede på næbbet, bandt vi et vådt digt om dens ben.
Papiret tørrede og faldt ned.
- Vidste I, at vi var her? - Nej. Kun at I ville finde os.
Det har man venner til.
Lynchstemning!
Den vej.
Hvad vil vi?
- Og hvornår vil vi det? - Nu!
- Hvad vil vi? - Brænde børn!
- Og hvornår vil vi det? - Nu!
Jeg går ikke ind for at brænde børn, men man skal følge reglerne.
"Lynchstemning sælger mange høtyve!"
Bare vent, til Dagens Pertentligheds læsere hører det!
- Hvad vil vi? - Brænde børn!
- Og hvornår vil vi det? - Nu!
- Hvad nu? - Vi er langt fra alt.
- Vi har en udvej. - Et varmlufthjem.
Vi skal bare nå bygrænsen.
- Så er vi trygge for evigt. - Evigt?
- Hvad så med FBK? - Det rigtige FBK, ikke landsbyen.
Jacques var med i det. Han og Olaf har samme tatovering.
Brandstationen var hovedkvarter. Vi har skrevet alting ned.
Hvad mener I om jeres dristige flugt?
- Løb. - I kan ikke gemme jer for pressen!
Der er de!
Hvor kom de to ekstra børn fra?
Fri mig for de begavede børn.
Se, folkens. De små morderiske pipfugle har hvervet et par medskyldige.
Jeg synes, vi skal... brænde dem alle fem!
Vi må aflede dem.
Lad os myrde de mordere!
God idé, Sunny.
- Se lige æslet. - Det er så sødt.
Det spankulerer.
Vi har ingen gemmesteder.
- Er det en mekanisk anordning? - En motorcykel.
- Det er Jacquelyn. - Og Larry.
Et udtryk beskriver det at få hjælp, når man mindst venter det.
Det stammer fra gamle teaterstykker.
Sidst i stykket, når alting virker særlig frygteligt,
kommer en stærk autoritetsfigur på en mekanisk anordning og redder alt.
Af den grund kaldes en sådan hændelse "gud fra en maskine",
eller på originalsproget latin "deus ex machina".
Er det min sekretær? Jacquelyn, hvad laver du her?
Jeg kunne spørge jer alle om det samme.
Hvor er jeres samvittighed og anstændighed?
Den her by burde skamme sig!
Alle I storbymennesker hører ikke til her. Skrid. Det er en sag for landsbyen.
Nogle storbymennesker er fra landsbyer. Goddag, hr. Lesko. Nyder du pensionen?
Er det fru Morrow?
Du var i bogklub med mine mødre. Får du læst noget godt?
Vi læser kun ugeblade nu. Jeg hader det.
Det her var en god by med gode folk, som hjalp hinanden og slukkede brande.
Det kan blive en god by igen.
En ædel mand er død.
Mærk efter i jeres hjerter. Hvad er det egentlig, I vil?
Brænde børn.
I kan ikke standse os. Vi er deus ex machina!
De kommer. Hvor langt væk er varmlufthjemmet?
Ikke hvor langt væk, men hvor højt oppe. Vi må fange det.
- Hvordan? - Brænd børnene!
I har ikke flere huse at gemme jer bag.
Brænd børnene!
- Kan Sunny køre bil? - Åbenbart.
- Hold øje med ballonen. - Og med vejen.
- Var det babyen, der kørte? - Hun bliver så stor.
Hej. Børnene slipper væk. Begge hold.
Hent bilen!
Skat, nu skal vi afprøve dit nye legetøj.
Larry. Jacquelyn.
- De har ødelagt tankstationen. - De havde de bedste pølser.
Hector!
- Børn! Hvor er jeg glad for, I kom! - Har du noget imod ekstra passagerer?
Overhovedet ikke.
Det selvforsynende varmlufthjem skal bruge mange for at holdes i gang!
- Jer først. - Vi følger efter.
Brænd børnene! Brænd børnene!
Det ligner et selvforsynende varmlufthjem.
De må ikke flygte. Så skal vi finde nye, vi kan udnytte.
Og brænde.
Gør jeres arbejde selv!
Eller I kan skiftes og følge et retfærdigt skema.
"Det kræver en landsby at opfostre et barn."
Ikke "Tre børn skal rydde en landsby op."
- Er det Hector? - Han er en forræder og en regelbryder!
Brænd ham! Jeg henter mere brænde.
Dompapper, hør lige! Jeg beskikker hele molevitten.
Og skal vi så drible op i det knaldrøde skrummel og få hevet de mordere ned!
- Der er intet vand. - Det ved de ikke.
Stands! Hun har en vandslange.
Det har jeg nemlig! Så hold jer hellere væk!
- Ikke, Klaus? - Nemlig.
Bilen er en International R190 fra 1956,
med en eftermonteret tredobbelt La France-pumpe
og 3.000 liter vand ombord. Alle, som har læst om brandbiler, ved,
at det kan skydes ud med et tryk på 110 bar.
Hvilket er meget stor kraft.
- Var det godt? - Fyldestgørende.
Af vejen! Flyt jer!
Sig mig, er det et harpungevær?
Sí. Det har min kæreste givet mig.
Det skyder med kroge, som er perfekte at springe balloner med.
- Tænk, hvis du rammer et barn. - Det går nok, farmand.
Skyd, betjent!
- Isadora! - Hold fast!
- Imponerende. - Jeg gør mit bedste.
Denne gang rammer jeg en altmuligmand.
Åh, nej!
Rolig, det var bare min tranebærjuice.
Næsten oppe.
Tag Sunny og kravl op. Jeg holder folk væk.
Hvad venter du på? Skyd!
Prøv selv uden at ødelægge manicuren.
Det har jeg prøvet!
Bare børnene ikke falder ned! Vi skal jo brænde dem.
Brænd dem! Brænd dem!
Hurtig. Varmlufthjemmet kan ikke tåle mere.
Han har ret. Rammer hun flere,
styrter det ned, og så er Hængedynd-børnene i fare.
Vi må lade dem flyve. Stig højere op!
- Hvordan kan I så nå os? - Det kan vi ikke!
- Indstil skydningen! - De kravler ned.
De overgiver sig.
- Nej! - Hvad laver I?
- Det har man venner til. - De slipper væk med mine safirer!
Rolig, skat. Jeg rammer en ballon eller et barn.
Hold op med at skyde!
Med din mekaniske anordning!
Mekaniske anordning?
Betjent Luciana, er det harpungevær mekanisk?
- Hun overtræder regel nummer 67! - Hun fanger mordere, din stivstikker!
Mordere...
Baudelaire-børnene er jo kommet ned. De løber ingen steder.
Man kan ikke lade folk bryde reglerne for at fange folk, der bryder reglerne.
De slipper væk med min arv.
Læg det harpungevær, i disse dejlige fugles navn.
Den eneste fugl, jeg kan lide, er kylling.
Hvis vi ikke ses igen,
- er her alle oplysninger om det ægte FBK! - Det hele står i disse hæfter.
- Olafs plan. - Jacques og hans kolleger.
I hjalp os. Jeg håber, vi kan hjælpe jer.
- Farvel. - Farvel.
- Farvel, Hængedynd-børn.
Farvel.
Du skød en krage.
- Du har brudt regel nummer et! - Det er den vigtigste af dem alle.
Det er jo bare en dum fugl.
En dum fugl? En dum fugl!
Unge mand, dette er den Fjerkræ-begejstrede Landsby.
Vi tager fjerkræbegejstring meget alvorligt.
Slap dog af. Alt er godt.
Alt var godt, før I kom.
Du og din underlige snak, og du med dit harpungevær.
- Det ville være synd at spilde brændet. - Og høtyvene.
Brænd dem!
Stands i lovens navn!
Nej...
Jeg havde alt.
To hold forældreløse børn. To formuer.
Og nu er det hele væk. Væk!
Du har ikke mistet alt. Du har stadig mig. Og jeg ved, hvor sukkerskålen er.
Vi flyver fra reden.
Hvor tror I, I skal hen?
Detektiv Dupin, du lod morderne slippe væk.
Betjent Luciana, du sårede en krage. I skal bøde for jeres forbrydelser.
Brænd dem på bålet!
Det er uklogt at brænde nogen, nu I har mistet brandbilen.
Endnu en mekanisk anordning?
Det er mere end en mekanisk anordning. Det er en flugtbil.
Så smutter jeg!
- Skynd jer! - Regelbrydere!
Nu skal vi til at løbe efter dem.
Nej, landsbyboere.
Vi skal have den krage til en dyrlæge.
- Er børnene der? - Hængedynd-børnene.
De stiger højere op, hvor skurkagtigheden ikke kan nå dem.
Så er de endelig i sikkerhed.
Det går så stærkt.
Mens børnene så deres venner forsvinde på himlen,
var deres egne følelser lidt svævende,
hvilket her betyder, at de ikke vidste, hvad de følte.
De var kede af, at de måske aldrig så deres venner igen.
Men de var også lettede over, at deres venner var i sikkerhed.
Og mens det selvforsynende varmlufthjem steg op mod himlen,
var Baudelaire-børnenes lidt svævende omkring alt det, der skete,
og det gådefulde, der ville ske bagefter.
- Vi kører stærkt. - Vi må videre.
- Hvorhen og hvorfor? - Vi må blive selvforsynende.
Hvor meget fik vi reddet af hæfterne?
En masse løse sider.
Noter. Research. Skitser. Koder. Det ligner et digt.
- Isadoras? - Det er Duncans skrift.
"Når du kører væk i skjul, så vær en frivillig."
"Så skrig ikke, når vi tager dig."
"Verden er stille her."
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve