SPIS! Ungkarsmat NÅ MED SMAK!
MAMMAS GAMMELDAGSE ROBOTOLJE
MASSEHYPNOSETIME
Ungkarsmat
MAMMAS VENNLIGE ROBOTSELSKAP
{an8}Spektakulært, ikke sant?
{an8}Sikkert. Hva er det?
Jeg har laget en simulering av hele universet!
{an8}I så fall er det bare dritt.
{an8}Jeg glemmer det hele tiden. Er vi i hele universet?
{an8}Så klart!
{an8}Godt nytt, alle sammen! Vi har en leveranse.
Men først opprop!
- Leela? - Her.
- Fry? - Til stede.
- Scruffy? - Jepp.
- Hermes? - Ja.
- Bender? - Kyss den blanke midtpikselen min.
- Amy? - Schå klart.
Og resten.
Jeg er et unavngitt medlem i gruppen.
Fantastisk, professor. Hvordan gjorde du den så dårlig?
Det var ikke lett.
Selv det å oppnå denne graden av realisme
krever store mengder datakraft.
{an8}Simputronen bruker mer strøm enn hundre insektsfeller.
{an8}Det minner meg på: Jeg måtte plugge ut insektsfellene.
Tok ham!
Myggen lever enda.
Er det en mygg her?
Hør etter, folkens!
I dag skal dere levere denne pakken til Rom-Italia.
Rom-Italia?
{an8}Jeg vet det. Pinlig latskapsnavn.
{an8}Men når du lager et helt univers fra bunnen av,
{an8}kan du ikke finne på troverdige navn på alt.
{an8}Noen ganger må du bare velge "Rom-Italia" eller "Robot-planeten"
eller "dr. Zoidberg".
Latterlig.
Rom-Italia! Skal du levere pakken, Bender?
Opp alle de trappene? Nei grazie.
Jeg hiver den bare oppi Trevi-fontenen for lykke.
Papa pia, han traff rompaven!
Du er arrestert for å ha truffet Hans Hellighet.
Planet Express er er et selskap med lav kvalitet.
Det kan du si!
Siden vi er her, vil du på sightseeing?
Når du er i Rom-Roma...
Michelangelos David. Så livaktig!
Dave, skaff deg et fikenblad.
Jeg forstår ikke hvordan det ikke faller!
La meg hjelpe deg...
Mamma, de står i som to tyggispakker.
Bender, gi oss litt privatliv.
Vet folkene i klokken at de er i en simulering,
eller tror de at de er ekte?
Klart de tror de er ekte.
For dem er programvarereglene mine bare fysikkens lover.
Men vi tror vi er ekte.
Kan ikke vårt univers også være en simulering?
Absolutt ikke. Ikke sjans.
Selve tanken er latterlig!
Hvordan kan du være så sikker?
Fordi det er umulig.
Alle atomer i universet blir for eksempel påvirket
når én liten ting beveger seg.
Som ræva mi?
Ja! Kom igjen.
Det er et perfekt eksempel, Bender, og ganske bra twerking.
Programvaren min kan ikke regne ut tyngdekraftsendringen mellom
Benders rumpe og alle andre partikler,
så jeg måtte la informasjonen
gå utover gradvis i fastlagt tempo.
Som lysets hastighet i vårt univers?
Ja!
Det er bare et sammentreff.
Jeg måtte ta andre snarveier også.
Simuleringen min holder ikke rede for akkurat hvor alt er.
Tar imot alle veddemål! Finn ballen, vinn at jeg ikke slår deg.
{an8}Mine siste fem dollar på kopp nummer én. Faktisk kan vi si mine siste ti dollar.
Enda et beleilig eksempel.
Den late programvaren min ville ikke bestemt hvilken kopp ballen er i
før noen faktisk så på den.
Frem til det er det på en måte begge.
Så programmeringssnarveien din er som kvantemekanikk i vår verden?
Akkurat sånn.
Interessant.
Det jeg prøver å si, er vel
at universet vårt sikkert også er en simulering.
Hva?
Men det er stikk motsatt av det du sa for ett minutt siden!
Nye beviser ble presentert, og jeg har ombestemt meg.
Jeg er forsker, ikke...
- Idiot? - ...politiker.
Tenk så fælt det hadde vært å finne ut
at hele personligheten din var simulert, som Benders.
Hvasulert? Som hvemers?
Jeg mener bare at du er en kunstig intelligens, Bender.
Som folkene i professorens simulering.
- Kunstig? - Jepp.
Hvorfor måtte du si det? Du ødela nettopp livet mitt.
Det store, feite, falske livet mitt.
Du er en vandrende bøtte.
Hvordan kan du si at jeg ikke er ekte?
Om du stikker meg, blør jeg ikke?
Greit, det var et dårlig eksempel.
- Jeg blør! - Viktigper!
Så, så, Bender. Du er like ekte som noen av oss andre.
Filosofen Rene Descartes sa:
"Jeg tenker, derfor er jeg." Kan du tenke?
Jeg tror ikke det.
Jeg tror jeg kanskje ikke klarer å tenke!
Uansett, det var et morsomt lite univers,
men vi ser på en strømregning i Godzilla-størrelse.
På tide å skru av.
Du kan ikke bare skru dem av. Det hadde vært som å skru meg av!
God idé. Det sparer enda mer strøm! Men vi begynner med dem.
Nei!
Ledningen sitter fast. Eller kanskje jeg bare er utrolig svak.
Det er mulig.
Søren. Jeg kjører simuleringen litt lenger.
Takk, professor.
Bender, hvordan hoppet du gjennom lufta hele den tiden?
Jeg gjorde ikke det. Det første hoppet bommet veldig, så jeg hoppet igjen.
Men jeg sluttet aldri å skrike.
Jeg føler at jeg har eksistert en stund, Leela.
Det er på tide at jeg setter meg et mål.
God idé. Jeg skal være stille og la deg tenke.
Og jeg skrur på TV-en for å drukne forstyrrende lyder.
Der har vi det! Jeg fant målet mitt i livet!
Jeg, Philip J. Fry,
sverger herved å se alle TV-serier som er laget.
Herregud.
Den oransje fyren er skikkelig dum.
De uskyldige bit-sekkene er kanskje kunstige, som meg,
men det vet ikke de.
De fortjener samme respekt som alle andre levende skapninger.
Bortsett fra muslinger. Til helvete med muslinger.
De er bare ettall og nuller.
De er ikke mer levende enn tallet 10101.
Hun var tanten min!
Professor, jeg tror Bender kanskje har rett.
Nei, det gjør du ikke!
Altså, vi er ikke mer enn atomer, ikke sant?
Men vi er mer på et vis.
I motsetning til muslinger.
Professor, jeg vil nå be deg om et høytidelig løfte.
- Føttene nå! - Glem føttene!
Greit. Samme det.
Hvorfor er vi på en robotstrippeklubb?
Fordi vi måtte gjøre dette på et sted som betyr noe for meg, Bender.
Vær så god.
Behold vekslepengene.
BIELI ØL
La den høytidelige seremonien begynne.
Professor, du har skapt en verden med bevisste, levende skapninger,
så nå har du ansvaret for dem.
Jeg vil at du skal sverge å gjøre alt i din makt for å holde dem i live.
Jeg gjør knapt en innsats for å holde meg selv i live.
Professor!
Og du skal aldri la dem vite at de ikke er ekte. Aldri!
Så de ikke må oppleve det jeg opplever.
Jeg sverger ingenting.
Sverg, sa jeg!
Greit. Jeg sverger.
Men mengden strøm...
Vi hadde trengt vår egen vannkraftgenerator.
Jeg tror ikke det er mulig...
Nyt Slurm
Eureka!
Som dere vet, tenker jeg best på toalettet.
Vi vet det! Slutt å si det.
Jeg måtte ikke på do engang.
Jeg satt her bare og kastet bort en søndags ettermiddag
da det plutselig slo meg!
En ny elektrisitetskilde!
Vil du fortelle om det i et annet rom?
Nei!
Ifølge disse gamle kartene, som jeg bruker i stedet for dopapir...
...går New New Yorks kloakk rett under Planet Express.
Vi borer bare ned i røret, slipper denne turbinen ned i strømmen
og voilà! Gratis, ren energi!
Ren?
Du store, nei.
Kloakkbyen - Robothelvete Busstasjonen
Vi nærmer oss hovedledningen.
Kan dere se for dere hvor mye kloakk som flyter gjennom der?
Ja!
Kontakt om fire, tre, nummer to!
FECTO ANTISEPTISK MIDDEL
La oss sjelden snakke om det igjen.
Dette burde skape nok strøm til å holde simuleringen i gang.
Og med mye høyere oppløsning!
La oss se hvordan det går med dem.
Godt nytt, alle sammen!
Vi har en leveranse til romkongen!
De er så søte! Nå bryr jeg meg om dem.
Fornøyd, Bender? Vi reddet de små vennene dine.
Det gjorde jeg absolutt.
Annet nytt: Jeg har gjort et digert gjennombrudd!
Hva er det, professor?
Nei, ham.
Hva er det, professor?
Etter mange søvnløse netter
og like mange herlige søvnfylte dager,
har jeg fullført min største bragd.
En simulering av hele universet vårt!
Godt nytt, alle sammen! Vi har en leveranse til Rom-Italia.
Herlig!
Du skjønne Rom-Italia-kopi! En simulering
inni en simulering? Hvor tar det slutt?
Forhåpentligvis der. Jeg har vondt i hodet alt.
Professor, om du kan lage et helt simulert univers,
er det ikke mulig at vårt eget univers også er en simulering?
Absolutt ikke! Du høres ut som en rusa førsteårsstudent.
Hva om våre fysikklover bare er datakoden til
en stor, genial professor som leker Gud der oppe?
Perfekt!
Kvantemekanikk er ganske latterlig.
Men det er irrelevant.
Selv om vi lever i en simulering, er det umulig å vite det.
Ja?
Ingenting. Jeg hadde bare slim i halsen.
Muligens simulert slim.
Hva er det? Nettverksoverbelastning?
Simuleringen min bruker mye strøm av en eller annen grunn.
Det later til at to svarte hull nettopp kolliderte der.
Kan dere forestille dere hvor kompleks den simuleringen er?
Simputron sliter med å holde tritt.
Jøssenavn! Kanskje det finnes en måte å finne ut om vi lever i en simulering.
Det tviler jeg på.
Dobbel-tviler på det!
Om universet vårt er en simulering,
kjører den på en slags datamaskin, ikke sant?
Jeg er med deg så langt. Faktisk er jeg ikke det.
Gjelder det en ny brus?
Tenk om vi fikk noe til å skje
som var umulig for den store datamaskinen å simulere.
Den hadde blitt overbelastet!
Akkurat!
Kult! Og så?
Jeg vet ikke. Alt ville vel blitt piksellert og sett rart ut.
Fysikkens lover ville ha sviktet!
Som å spille et nytt videospill på et dårlig spillsystem med for lite kraft.
Nettopp!
Som den gjerrige bestemoren min kjøpte til meg.
Enkelte fenomen er så vanvittig komplekse
at de hadde vært umulige for en datamaskin å simulere.
For eksempel en kollapsende magnetstjerne eller magnetar.
Men en sånn hendelse skjer kanskje ikke på millioner av år.
Men hva om vi fikk en magnetar til å kollapse med vilje?
Da kunne vi sett om universet glipper.
Så klart!
Og vi hadde visst én gang for alle om vi lever i en simulering.
- Ja! - Endelig!
Men jeg er ikke sikker på om jeg vil vite svaret.
Ikke jeg heller. Jeg liker å hvile trygg i kunnskapen om at jeg er ekte vare.
Tro om igjen, taper!
Vi stemmer.
Hvem vil teste om vi lever i en simulering?
- Jeg vil! - Jeg!
Og hvem vil heller fortsette å leve i skammelig uvitenhet?
- Det. - Ja, det.
Dere stemte på to ting.
Ærlig talt vil jeg vite det om jeg ikke lever i en simulering,
men ikke om jeg gjør det. Er det logisk?
Overraskende nok, ja. Vi bare glemmer det.
Men nå kommer vi alltid til å lure.
Vi bare drar.
{an8}- Det er grusomt. - Veldig grusomt.
Den dårlige programvaren min klarer ikke å simulere
en kollapsende magnetar.
Jeg burde aldri ha outsourcet den til en indisk ungdomskoleelev.
Men simuleringene finner ut at de er simuleringer!
Du sverget en strippeklubb-ed på at det aldri skulle skje!
Akk, man kan ikke skjule sannheten
når de ser magnetaren glipper
som en stor, brennende Microsoft Word-kule.
Om de uansett finner det ut, burde jeg si det til dem.
Jeg er den eneste som virkelig forstår.
Pluss at jeg liker å gi dårlig nytt.
Det er kanskje mulig.
Siden du bare er programvare i en fettete ball med aluminiumsfolie...
...kan jeg ta ut programmeringen din,
komprimere den og sprøyte den inn i simulerte Bender.
Du hadde tatt hans plass i den simulerte verden.
Men hva skjer med ham?
Han hadde blitt presset til undersimuleringen.
Og den Benderen?
Det er Bendere hele veien ned.
Greit. Jeg går inn.
Jeg må advare deg, Bender. Det er bare én vei.
Du kan ikke komme tilbake.
Det er greit.
Jeg vil ikke leve i en verden der jeg er mindre ekte enn alle andre.
Det er folkene mine der, i tullebyen.
Om noen minutter
burde du starte på nytt i den simulerte verdenen som simulerte Bender.
Eller kanskje du dør.
Ha det bra, kjære venner og kolleger.
Ha det bra, kloakkflekkede gulvfliser.
Ha det bra, Zoidberg.
Hvordan skal jeg leve uten deg?
Jeg henter en kost.
Venter utenfor magnetarens implosjonsrekkevidde.
Vi er på trygg avstand. Selv om, Gud forby, vi er ekte.
Da er det på tide å sette virkeligheten på prøve.
Jeg er redd!
Jeg også. Men det er faktisk litt vakkert.
Hadde det vært mindre vakkert om det og vi ikke var ekte?
Det finner vi snart ut.
Start monopol-bombardering!
- Går det bra, kompis? - Nei!
Sikkert en dårlig musling.
Jeg tror jeg starter på nytt!
Hvor er jeg?
Du er her, Bender. Like utenfor magnetarens implosjonsrekkevidde.
Akkurat. Tullebyen.
Dere, jeg har noe å si til dere,
og det blir den vanskeligste nyheten jeg noen gang har hatt gleden av å gi.
Hysj, Bender! Vi er i ferd med å finne ut om vi lever i en simulering.
Akkurat. Det angår det. Dere skjønner...
Jeg har tenkt på det også. Vil dere vite hva jeg tror?
Om jeg vil?
Jeg tror ikke det betyr noe.
Universets lover er uansett langt utenfor vår kontroll.
Så hva kan vi gjøre?
Vi gjør bare det beste utav det.
Jeg vet ikke hva vi skal se, Leela,
men jeg elsker deg nå og for alltid.
Og det er ekte, selv om vi ikke er det.
Dummingen har rett. Jeg føler, derfor er jeg.
Betyr det ikke noe om jeg er ekte?
Ikke det minste.
Hva ville du si til oss, robot?
Bare...
Takk!
Sånn er roboter. Nå lener vi oss tilbake og nyter forestillingen.
Herlighet, magnetaren sprekker snart!
Hvordan går det med Simputronen?
Prosessoroverbelastning! Kjøleviften brenner!
Trekk ut kontakten! Stopp simuleringen!
Nei! Bender er der!
Vi har ikke noe valg.
Bygningen går snart opp i røyk,
og jeg har dommedagsanretninger skjult i alle kriker og kroker.
Beklager, kompis.
Jeg vet du ikke hører meg, men vi gjorde vårt beste.
Du får i alle fall dø med verdighet.
Starter på nytt.
Hvor er jeg.
Her, i universet.
Jeg måtte komme og si noe til dere.
Bender? Hvordan klarte du å komme tilbake?
Ikke vær frekk, professor. Bender snakket først.
Hva ville du si til oss, robot?
Jeg vet hvordan vi kan redde simuleringen.
Gi deg. Det er umulig...
Eureka!
Jeg gjorde endringen du foreslo, Bender.
Selv om det tok en del toalettid å forstå den fullt ut.
Vi trenger ikke på langt nær like mye strøm nå som jeg har svekket prosessoren.
Men går ikke simuleringen treigere da?
Mye treigere.
Snakker vi om vanlig treigt eller byråkrat-treigt?
Uendelig mye treigere enn det.
Så de er i koma?
Å nei. De merker ikke forskjell.
Men mens de lever ett sekund av livene sine,
går det år, om ikke århundrer for oss.
Da kan vi vel ikke spionere på dem lenger.
Spioner alt du vil,
men det er i ferd med å bli veldig kjedelig.
Ikke for dem.
Kult.
Piksler!
Oversatt av: Heidi Rabbevåg