Toby Fleishman våknet en morgen i byen
han hadde bodd i hele sitt voksne liv,
som plutselig, på et eller annet vis,
krydde av kvinner som ville ha ham.
Ikke bare hvem som helst.
Kvinner som var selvaktualisert og selvstendige
som visste hva de ville ha.
Kvinner som virket snille.
Kvinner som virket motivert og ledige.
Men også noen som sendte et bilde av en stringtruse.
Eller sidepuppen. Eller underpuppen.
Eller bare en vanlig pupp.
Det var mer enn en nyskilt mann kunne takle
etter 15 års ekteskap.
Alt dette, etter en ungdom full av romantisk avvisning?
Alt dette, etter å satset på én kvinne resten av livet?
Hvem kunne ha forutsett dette?
Hvem kunne ha forutsett at han hadde slikt liv i seg enda?
Men disse kvinnene var ikke objekter for Toby.
De var mentorene hans. Nei, de var heltene hans.
De lærte ham å leve nå som han plutselig,
på et eller annet vis, ikke lenger bodde med Rachel.
Hver morgen våknet han med en overveldende følelse av panikk
i den nye leiligheten sin.
Hvor var han? Hvor var hun? Hvor var hjemmet hans?
"Noe er galt", tenkte han. "Jeg er i trøbbel."
For Rachel var ikke i senga med ham lenger.
Hun klagde ikke lenger om dagen sin.
Jeg må tilbringe dagen med å rydde opp rotet
etter en lunsj jeg ikke har tid til.
Hun var ikke lenger akkurat hjemme fra trenings
med et litt mindre dystert humør enn vanlig.
Det var en total katastrofe.
Kanskje det går bra. Jeg vet ikke.
Jeg kommer sent hjem, så du må hente den resepten.
Hun la ikke lenger et tykt lag
svart flytende eyeliner på det øvre øyelokket
med samme presisjon som en artroskopi-robot.
Er barna klare?
Men akkurat denne morgenen var hun heller ikke
i det mye finere hjemmet som bare var hennes nå.
En plass åpnet seg på den yogagreia
jeg prøvde å komme inn på, Everglade,
så du må ta barna. Bare så du vet det.
Bare så du vet det, leverte jeg barna en dag tidlig?
Hva tenkte du på?
Det åpnet seg en plass, sa jeg.
Det er ikke matvarer. Det er barn.
Hva om jeg ikke så telefonen?
Hva om jeg ble tilkalt til sykehuset midt på natten?
Det skjedde ikke, vel? Godt nytt.
Jeg har planer i kveld.
Jeg skal ikke ha dem før i morgen.
Det er bare én kveld. Ring Mona.
Jeg vil være hos dem når jeg har dem.
Jeg vil ikke gi dem til en barnevakt.
Det er deg.
Jeg trodde ikke du kunne si noe jævligere enn det du sa i går kveld.
Vær så aggressiv i karrieren din.
Hyggelig. Veldig modent.
De holdt på sånn en stund.
Hele tiden prøvde Toby å huske
akkurat hva han hadde sagt kvelden før som var så ille.
Men det husket han ikke.
Utrolig at du gjorde det.
Vekket dem sånn.
Jeg må ta på oksygenmasken min før deres.
Så klart, oksygen. Det glemte jeg.
Det har vært en vanskelig måned.
Jeg trenger litt tid for meg selv.
Du har bare tid for deg selv, Rachel.
Nå for tiden sa han bare navnet hennes på slutten av setninger.
Jeg må legge på.
Jeg er sent ute.
Det var like greit, for stiverten hans var borte.
Kom igjen, folkens.
Jeg er trett.
Jeg er glad, for jeg får dere en hel dag for tidlig.
Her. Jeg tror moren deres la igjen noen klær til dere her.
Vær så god.
Disse er til Hamptons. De er ikke til leiren.
Underteksten på alt Hannah sa for tiden, var "din jævla idiot".
Jeg ville ha Corn Chex, ikke Flakes.
Din jævla idiot.
Greit.
Hannah, cornflakesen er fantastisk.
Du må smake.
Greit.
Takk, kompis.
Nei, vi må skynde oss.
Kom igjen.
Av alt Toby så langt mislikte ved Rachels dårlige planlegging,
var det verste et uplanlagt besøk til redselshula,
sentrumet av et senkapitalistisk samfunn: YMCA på 92nd Street.
Glem hva du vet om YMCA generelt sett.
Dette stedet, med sitt latterlige foreldreklientell
og barnehagen der du måtte plassere ungene
på venteliste ved unnfangelsen,
var så infisert av Upper East Side
som alt annet som kom i kontakt med den.
Greit. Ha det, Hannah.
Toby, hei! Tenk å se deg her.
- Hei. - Hvor er Rachel?
- Jobber som alltid? - Ja.
Byrået driver vel ikke seg selv.
Det er hennes replikk.
Rachel var teateragent, best kjent som personen
som oppdaget Alejandra Lopez, skaperen av Presidentrix!
Det var så genialt
at det satte hele teaterverdenen i New York i brann
og gjorde Broadway ny.
Presidentrix! var overalt.
Det kom parodier.
- Du er bare kona! - Jeg er bare...
Jeg er bare noe.
Greit. Vent med applausen.
Og jøss, de hadde merch.
BARE KONA!
- Ta vare på deg selv. - Takk. Ja.
Hun hadde et banneord på skjorta.
Ja. Ignorer det.
Greit. Vi sees senere Solly.
Henter du oss? Ikke Mona?
Bare meg.
Toby!
Jeg har hatt tenkt til å ta kontakt med deg.
Hvordan går det med deg? Med barna?
Det går bra.
Det er absolutt en forandring.
Jeg har ventet på å treffe på deg
for å si noe jeg håper du allerede vet,
men vi forsvinner ikke fra livet ditt.
Vi skal ikke noe sted.
Vi er vennene dine også.
Det sjokkerte ham alltid
at dette var den Rachel brydde seg om.
For å beskytte seg selv
tenkte Toby på en fysioterapeut han nylig hadde ligget med.
Han husket ikke navnet hennes helt.
Jamie, Jasmine? Jill?
Hadde det vært vanskelig lenge?
Ja... Altså, nei.
Det var ikke en impulsiv beslutning eller noe,
om det er det du spør om.
Men Cyndi ville ha informasjon.
Nå for tiden ville alle det.
Gikk dere på dater?
Kranglet dere på foreldremøtet?
Men dere så så lykkelige ut på vårgallaen.
Spørsmålene handlet aldri om Fleishman-paret,
men om personens eget ekteskap.
Krangler vi for mye?
Er kranglene for brutale? Har vi nok sex?
Er vi for ulykkelige?
Hvor ulykkelig er for ulykkelig?
Jenny!
Fysioterapeuten het Jenny!
Jentene er selvsagt bestevenner enda.
Du kan regne med at vi sørger for at ingenting endrer det.
Beklager...
Vi stiller opp.
"Håper vi fortsatt skal møtes."
Beklager, det er jobben.
Jeg har en biopsi.
Jobber du på sykehuset enda?
Folk blir fortsatt syke.
Tilbud og etterspørsel.
- Ja. - Ja, uansett.
Det var fint å se deg.
Vi må spise middag med barna en gang,
for det var så gøy sist.
Men var det det?
Den er 40 år gammel, laget av romerske munker.
De lager bare åtte kasser i året.
Jeg kjenner det på smaken.
- Jeg vil være med. - Jeg har en kontakt.
- Kan ikke si hvem. - Kom igjen.
Det var samme gjengen hver gang.
Rachels skolemamma-venner, med ektemenn
som var en kronisk tilstand Toby måtte håndtere.
Det var Todd Leffer, som var aksjemegler
i et nødlidende gjeldsfond,
som ikke ikke hadde bilde av seg selv
ved siden av en død sjiraff og en levende Trump-sønn.
Det var Rich Hertz, som faktisk het Rich.
Faren hans hadde tjent en formue på 80-tallet
på å ta ut livsforsikringer
på folk med aids.
Og så var det alfa-homecoming-kongen
Sam Rothberg, visepresident i et farmasiselskap
som gjorde seg gjeldende ved å presse Vicodin
på alle husmødre i landet.
Bortsett fra sin egen kone,
som alt var besatt av Xanax.
Hvordan går det i leverbransjen?
Du vet, folk blir fortsatt syke, så...
La meg spørre om noe, Toby.
Om ungene dine sa at de ville jobbe med medisin,
hva ville du ha sagt?
Nei. Du forstår det ikke.
Han fornærmet meg.
Fyren tjente penger på å kjøpe opp
misligholdte lån i stater som tillater rask utkastelse,
så de kan kaste ut beboerne og selge den,
og han spør meg om jeg vil lede mine stakkars barn inn i mitt skammelige liv?
Ville du det?
Hei, Mrs. Fields.
Dette er dr. Fleishman. Passer det nå?
Da han var ferdig som LIS-lege,
hadde medisin gått gjennom så store endringer
at plutselig tjente ikke engang en spesialist
på et toppsykehus i Manhattan nok til å gi
Rachel livsstilen hun så gjerne ville
bli vant til.
Hun forsto aldri at jobben var sin egen belønning
og sin egen trøst.
Spesielt i de første, vanskelige ukene etter skilsmissen.
Clay, hva er den mest vanlige vaskulære utveksten?
Hepatocellulært karsinom.
Det hadde stemt om hepatocellulært karsinom
var enten vaskulært eller det mest vanlige noe som helst.
Det er et hemangiom.
Beklager, Clay, jeg...
Hør her, folkens.
Jeg vet ikke om dette passer seg,
men jeg sier det uansett.
Jeg skal skille meg.
Jeg mener ikke å være en drittsekk.
Og om jeg er det, tilgi meg.
- Går det bra? - Ja, det går bra.
Hva gjør du nå?
Vi gikk til psykolog for å lære å sikre at barna har det bra.
Jeg flyttet nylig.
Flott, men er du på appene?
Hva?
Dette blir moro.
Jeg hadde en JDate-konto. Har folk JDate-kontoer?
Dette er annerledes.
Det er ikke så annerledes. Fortsatt skummelt.
Du gjør det enda.
Ja.
Det er et par.
Hva er dette? Hva ser jeg på?
Det er fyret hennes.
Fyret hennes?
Det viser hvor klar personen er.
- Hvor klar? - Om hun er tilgjengelig.
- Greit. - Og kåt.
Gjør du også dette?
Skjønner du hva jeg mener?
Greit. Takk. Jeg skal... Vi dropper temaet.
- Vi har pasienter å se til. - Ja.
De livene redder seg ikke selv.
Få meg til operasjonsstua.
Du leker Gud.
Ingen skal dø i kveld.
Ikke på min vakt.
Han så passivt på appene en uke eller to,
- og involverte seg ikke... - Vi sees på mandag.
...frem til én helg.
Rachel hadde tatt med barna til Hamptons.
Det var hans første helg uten dem,
og han savnet dem sånn at han trodde han kom til å dø.
Fyll ut profilen!
Appen spurte:
"Hva er favorittfilmen din?"
Manndomsprøven
Det var Twister.
Appen spurte:
"Hva gjør du en regntung lørdag?"
"Løser kryssord."
Ser porno og onanerer.
"Favorittmat?"
Cæsarsalat. Med reke.
Det var dampet kylling og grønnsaker, uten saus og olje.
"Hva er solen, månen og ascendanten din?"
Hva er en ascendant?
Kanskje han hadde prøvd å pynte litt på enkelte svar,
men han var ærlig om det viktige.
Og så spurte den: "Hvor singel er du?"
Jeg er skilt.
Det var sant.
Appen trengte et bilde.
Klar?
Skriv inn kredittkortinformasjonen din
Er du klar?
MELDINGER Mila - Hei!
- Hei sann. - Hei.
- Hei! - Hei. Står til?
- Tunge-emoji. - Du er søt.
- Er du lege? - Bra for deg.
- Vampyr-emoji. - Hvor bor du?
- Brooklyn.
I Queens.
Doktor på sykehus eller doktor i engelsk?
Hvor er leveren?
Er du en drittsekk...
Jeg har prøvd det før.
Og nei takk.
Jeg vokste også opp i LA.
Han mistet en hel lørdag der.
Jeg begynte med sosialarbeid, og jeg savner det hele tiden.
Jeg har drukket for mye.
Så helgen.
Slapper av med vin.
Jeg liker eldre menn.
Du minner meg om noen.
- Bestefar-emoji. - Du er sexy.
"Sint med røyk fra munnvikene"-emoji...
Du må forstå at Toby ikke akkurat var
begjært i sin ungdom.
Du er så kjekk.
Hvor har du vært hele livet mitt?
Muligens samba i aftenkjole-emoji.
Melkeglass-emoji.
Nok om meg. Hva med deg?
Faren min var også lege.
- Lilla djevel-emoji. - Jeg bare...
Sent på søndag gjorde kinnene vondt av å uttrykke glede og forundring,
og håndleddet og hånden var ømme etter gjentatt bruk.
Får jeg se det søte fjeset snart?
Men så innså han plutselig
at dette var ekte.
Veldig lite på jorden står stille.
Fremdriften er alltid tilgjengelig for å ta deg opp fra sorgen
og be deg slutte deg til de levende igjen.
"Får jeg treffe deg? Spørsmålstegn, spørsmålstegn.
"Ikke la meg vente, kjekken."
"Beklager. Ja. Gleder meg."
Fy faen.
Ja. Joanie. Hei.
Ja, jeg er på vei opp.
Sett på maken.
Så god som ny.
Ingen arr. Som om ingenting har skjedd.
Du må bare elske leveren.
Vis meg et mer livsbejaende organ.
Se på den.
Se hva den kommer seg etter.
Alle burde være som leveren.
Levere oppfører seg uberegnelig.
Alle organer gjør det, men leveren er unik i måten den leger seg på.
Den er full av tilgivelse.
Den forstår at du trenger noen sjanser før du får det til her i livet.
Og den tilgir ikke bare. Den...
Den glemmer praktisk talt.
På de dystreste dagene i ekteskapet hans
jobbet Toby med sykehussaker.
I øyekroken så han alltid leveren,
som hvisket til ham at en dag ville det ikke være noe tegn
til all denne skaden, at han også ville regenereres.
Toby, vi har en ny pasient fra akutten.
Flott. Ja. Kom.
Jeg er leverspesialist.
Jeg ble tilkalt fordi kona di har gulsott.
Greit.
Vil du fortelle hva som skjedde?
Hun snøvlet litt og ga ikke mening.
Hun var mer klønete enn vanlig.
Til slutt sa jeg vi burde gå til lege.
Så satte vi oss i bilen, og på veien
svimte hun av.
Kanskje hun sover?
Vi skal finne ut av det. Hun er i gode hender.
Pleier Ortiz følger deg til venterommet vårt,
så undersøker vi kona di og finner ut hva som skjer.
Hva skjer her?
Det er alkoholrelatert skrumplever.
- Greit. - Hun hadde en rotbløyte.
Har sikkert drukket i skjul i mange år.
Du virker ganske sikker. Joanie?
- Han sa hun snøvlet. - Greit. Hva sa han egentlig?
Han sa hun var klønete og snøvlet.
- Hun er en fyllik. - Phillip!
Beklager. Alkoholiker.
Person med alkoholisme.
Alkoholisk-amerikaner.
Greit. Hør her. Mannen
sa at hun var mer klønete enn vanlig.
Hva enn det er, har det foregått lenger enn bare den siste uka.
Hva mer?
Tar hun antidepressiva?
Hun begynte med Zoloft for en måned siden.
Hvordan vet du det?
- Ring indremedisineren. - Greit.
Du skrev ut Zoloft til henne for en måned siden.
Hun sa hun var deppa.
Var ikke ASAT/ALAT forhøyet?
Jeg sjekket ikke.
Du sjekket ikke. Hun har en ASAT på 145
og ALAT på 103 og bili på 14.
Hun har encefalopati og koagulopati.
Det totale kolesterolet er 98.
Hun har leversvikt. Gul som en merketusj.
Hele praksisen min er kvinner i 40-årene
som blir deppa og drikker mer enn de burde i lunsjen.
Jaså? Bra for deg.
Jeg må gå og behandle pasienten din nå.
Beklager. Dere burde ikke gjøre det.
Her er saken.
Legen hennes kunne ha hjulpet om han tok henne på alvor.
Hun ville ikke hatt nevrologiske symptomer eller leversvikt.
Forsikringen vil ikke betale for mer en et kvarter.
Dere må lytte likevel. Greit?
Dere må ta den tiden som et tap.
Dere må stille spørsmål og bry dere.
Hva sa dr. Osler?
Husker du det?
Hør på pasienten.
Hun forteller deg diagnosen sin.
Vær så god.
Se nærmere etter.
Herregud.
Pasient har en kobberring rundt regnbuehinnen.
- Det er Wilsons. - Ja.
Jeg har bare sett det én gang før.
Ser dere det?
Det er nydelig.
Ja.
Blant livstruende sykdommer er det en skjønnhet.
Kroppen bearbeider ikke kobber.
Vanligvis viser det seg som det du kalte klossethet.
Alt som skal til, er én kveld med drikking.
Hun dro til Vegas med venner forrige helg
på utdrikningslag.
Fint å vite.
Dr. Clifton tar en mer detaljert historikk.
- Ja vel? - Og hva skal jeg gjøre?
Si til jobben din at du trenger noe fridager,
så ringer du familie og venner
så de kan hjelpe med barna deres.
Vi sier fra når vi vet noe.
Greit. Ha det bra.
- Takk. - Ja.
Aldri?
Middelaldrende husmor her.
- Jeg har blitt temt. - Du er en legende.
Ikke gress? Ikke sigaretter engang?
- Sigaretter? - Du.
Er du sprø?
Hva ville de andre mødrene sagt om meg?
Hadde blitt utstøtt.
Vet du at det eneste Libby puster inn i lungene sine nå,
- er New Jersey-forurensing? - Ja. Hun ble voksen.
- Jeg støtter dette. - Takk.
Jeg kjente en fyr som bodde under en hule, bokstavelig talt.
Ikke i den, under den, i Argentina.
Han dyrket en marihuana-art
som han kombinerte med en ekstrakt,
så du er ruset uten å vite det.
Hva betyr det?
Tror jeg vil vite det om jeg er ruset.
- Er jeg ruset nå? - Er jeg ruset nå?
Nei. Jeg hadde vært sultnere om jeg var ruset.
- Jeg er ikke det. - Umiskjennelige tegn.
- Er du klar? - Vent litt.
Jeg er sulten.
- Tunfisksmørbrød. - Takk.
Vent. Unnskyld. Beklager.
American Medical Association
anbefaler å spise tunfisk kun én gang i måneden, maks.
De er udyr.
Så et tunfisksmørbrød hadde vært flott.
Jeg tar Lumberjacken,
og kan jeg få et ostesmørbrød ved siden av?
Barn.
Jeg tar omelett av eggehviter med spinat,
uten smør og veldig lite olje.
Pommes frites eller ovnsstekt?
Ingen av delene.
Og ikke noe brød.
- Jeg elsker det. - Greit.
Takk.
Vi tre hadde møttes jevnlig for første gang på årevis,
siden Toby ringte for å si at han skulle skilles.
Så det er sprøtt for når du er i rommet,
uansett hvor du er,
føler du at du er i sentrum.
Har du tenkt på at kanskje
du ikke burde ha blitt advokat?
Bare hver dag.
Fin dag?
Ja. Det var ingenting.
Toby Fleishman?
Elizabeth Slater. Toby Fleishman.
Herregud!
Det er Epstein nå, men hei.
- Hei? - Hallo.
Jeg ringer for å si at jeg skal skilles.
Jeg gjør dette etter råd fra en psykolog,
som mener det er bra
å ta kontakt med folk jeg ikke har sett siden før ekteskapet havarerte.
Jeg ble lamslått.
Jeg er lamslått.
Jeg flyttet nettopp ut.
Jeg har barna annenhver helg,
og de ukedagene hun jobber sent.
Det var vanskelige lenge.
Vi gikk faktisk til parterapeut,
som sa at vi hadde tre av de fire rytterne
til ekteskapsapokalypsen.
Hva er det?
Forakt, tror jeg var den første.
Gå i forsvarsposisjon.
Og å stenge av... Vet du hva?
Jeg husker ikke den fjerde.
Var det å være en jævla kjerring?
Elizabeth. Kanskje.
Jeg hatet henne.
Altså... Kan jeg si det?
Jeg vet jeg nettopp sa det, men kan jeg si det?
Jeg vet det.
Lenge siden sist, Elizabeth.
Er det ti år? Eller tolv?
Like lenge siden som at du ikke gadd å gå i bryllupet mitt.
Så 12 år.
Beklager. Det var vanskelig.
Du burde ha ringt meg.
Det var et mareritt.
Vi kranglet offentlig.
Jeg er lei meg.
Jeg kunne ikke.
Du skulle uansett ringt.
Vi avtalte å treffes øyeblikkelig,
og jeg tok en kort pause fra livet
som husmor i New Jersey for å komme til storbyen.
- Hei. - Hei.
- Hallo. - Hei.
- Greit. Kom igjen. - Ja.
- Kom inn. - Få en klem.
Skal vi ta noe å spise?
Nei, det går bra. Jeg spiste på tirsdag.
- Går det bra med deg? - Ja, jeg er ok.
Greit.
Vet ikke. Jeg er bekymret for barna.
Jeg hater helgene når jeg ikke har dem.
Jeg får panikk når jeg våkner i leiligheten,
som er en rønne sammenlignet med palasset jeg flyttet ut av.
- Ja. - Seriøst.
Men...
Jeg er ferdig med det vanskeligste.
Og ja, jeg tror jeg
har kommet til det interessante.
Se her.
Hva er det?
Det er en rekke interesserte seksualpartnere
som visstnok utgjør underlaget av byen.
Kan ha vært her alltid.
Toby Fleishman.
Fy søren.
Kan du tenke deg alle de årene
jeg ikke engang kunne få øyekontakt, og...
Utrolig at livet har plassert deg her.
Jeg vet det føles som om vi ikke har kontakt,
men jeg abonnerer på bladet, og jeg leter
etter navnet ditt hver måned, og jeg leser artiklene,
og det er som å ha stemmen din i øret.
Jeg er stolt av deg.
Jeg jobber ikke i bladet lenger.
Jeg jobber ikke noe sted lenger.
Dette er...
Ja.
Vår venn Seth hadde færre spørsmål.
Du.
Verden ligger for dine føtter nå. Nyt det.
- Jeg prøver å... - Jeg har en god idé.
- Ja vel? - Gå til leiligheten og ta på shorts.
- Hvorfor? - Vi skal på yoga.
Det er lørdag kveld.
Det er lørdag ettermiddag. Stol på meg.
Jeg kan ikke. Jeg tok nettopp en drink.
Stedet jeg går, eies av en fyr som studerte under Bikram.
Han startet en egen gruppe som nesten brakte
det politiske systemet i India i kne.
- Jaså? - Ja.
Vet du hvem som går på yoga?
- Jenter. - Ja.
Å gå på yoga viser kvinner
hvor utviklet du er, og hvor lite bestemt du er
på å opprettholde patriarkatet hun hater og frykter.
Jeg må hjem. Og er ikke du sammen med noen?
Jeg gjør dette for deg, ikke meg.
Hvor høy er suksessraten din?
Cirka 60 %.
Tretti. Jeg klarer ikke å holde følge.
Det burde være 100 %.
Du burde bare lykkes akkurat nå.
Du er i din beste alder. Det går flott.
- Er du kresen? - Jeg hadde puttet penisen
i et hann-esel akkurat nå. Så kresen er jeg.
Så hva er problemet?
Jeg vet ikke.
Jeg er ferdig med et ekteskap
med en kvinne som ikke lot meg tisse stående.
Jeg må leges.
Jeg har savnet deg.
Gå og ta på shortsen.
Så ba Toby oss til den nye leiligheten
da barna var hos Rachel en helg,
vi tre samlet for første gang på 15 år.
Hvorfor ikke sentrum?
Barna mine er her, og jeg jobber i nærheten.
Jeg er litt som en fange på Upper East Side
til Haag sier at jeg kan dra.
Du trenger nye persienner.
Vet det. Jeg trenger ny brødrister også.
Rachel har en god brødrister.
Jeg erklærer at dette stedet er herlig.
Jeg elsker denne leiligheten.
Den minner meg om den første leiligheten Adam og jeg hadde sammen.
Ja?
Den minner meg om hybelen vår i Israel.
- Slemt. - Altså, jeg elsker den.
Jeg hatet stedet Rachel ga oss.
Det var høyt under taket.
De ba portnerne kle seg som om de var i militæret.
Skilsmisse er som det gamle Othello- spillet.
Du begynner ekteskapet når brikkene bare er hvite.
Så kommer det noen svarte brikker underveis.
Dere krangler, men så ler dere
og det går bra, for brettet er mest hvitt, ikke sant?
Men så skjer det noe og ekteskapet rakner,
og plutselig er hele brettet svart.
Er det sånn man spiller Othello?
De burde sikkert bytte navnet Othello.
Nå er til og med de gode minnene svertet av dysterhet.
De er svertet, råtne fra starten av.
Ikke alle.
Jo, alle. Greit?
Nå ser du tilbake på alle minnene, som krangelen på bryllupsreisen,
en uenighet om et barns navn,
og plutselig er det ikke uskyldige krangler lenger.
Nå er det frempek.
Da vi giftet oss, hadde vi ingen måte å forstå
hva for alltid betyr, ikke sant?
Det er det jeg sier.
Ekteskap er for idioter.
Hvordan kan du vite hva du vil føle
om tre ganger så mange år som du har levd?
Hvor gammel var du
- da du giftet deg? - Tjueseks.
- Tretti. - Tretti.
Har hjernen din sluttet å vokse?
Vokser hjernen?
Jeg var latterlig i 20-årene. Hvem skulle jeg ha giftet meg med?
Hva slags valg hadde jeg tatt?
Man blir voksen. Man forandrer seg.
Som Venner for livet.
Jeg likte Venner for livet da det kom ut.
Nå får jeg lyst å begå selvmord av å høre kjenningsmelodien.
Burde ikke se Venner for livet.
Jeg ser hele tiden at folk vokser fra folkene de var sammen med,
og nå er alle på jobben min
ulykkelige, desperate skapninger
som blir for fulle på andres utdrikningslag
fordi de gruer seg til å dra hjem.
Men vet dere hva?
Jeg var i bryllupene deres. Jeg så dem.
De var forelsket.
De var lykkelige da.
Du og Rachel var lykkelige da.
- Ja. - Dere var det.
Så hvordan kan en intelligent observatør
noen gang velge det?
Går du fortsatt i terapi?
Nei. Appene er terapien min.
Det er som gruppeterapi, men til slutt
får du putte penisen din i munnen til terapeuten.
Terapeuten min gjør det.
Så vi møttes, og vi lo.
Og i latteren vår hørte jeg noe farlig,
som var lyden av ungdommen vår.
Som fikk oss hit, den dagen
Rachel leverte ungene i leiligheten til Toby
en hel dag tidligere enn ventet.
Hun gjør som hun vil.
Jeg burde ikke bli overrasket
over å se barna marsjert til leiligheten klokka 04.00.
04.00! Beklager.
Jeg blir sint på nytt.
Trodde hun iallfall ville være en god skilsmissepartner.
Hvorfor trodde du det? Hun var en dårlig kone.
Jeg vet det.
Jeg trodde vi var enige om at
vi hadde latt hverandre gjennomgå nok,
og vi kunne være normale med hverandre.
Men det jeg husker, er at
jeg er normal, og hun er sprø, og derfor kunne det aldri gått.
Beklager.
Jeg hadde en date i kveld.
La meg se.
Greit. Vær så god.
Greit. Hva synes du om henne?
Pen.
Hvor gammel er hun?
- La meg se. - Jeg vet ikke.
Hun sa hun er 39.
- Nei. - Nei?
- Hun er ikke 39. - Nei?
Rart faktum om dating er at ingen faktisk er 39 eller 29.
Du har 40 eller 30.
De burde ikke la deg bruke de aldrene om de ikke finnes.
Hvordan gikk det med zoologen?
Det var sprøtt. Hun ba meg kvele henne.
Hva?
Ja. Det skjer hele tiden.
Kvinner har blitt sluppet løs.
De er frigjort.
Det er det motsatte av frigjøring.
De gjør det fordi de så det i porno.
- Hva gjorde du? - Jeg sa at jeg sverget en ed.
Jeg mener det. Folk kan dø sånn.
Jeg sa det til henne.
Hva sier eden din om at hun er en slem jente
som trenger litt ris?
Kom igjen. Nei.
Hva snakket vi om?
- Aldre. - Ja. Akkurat.
Da jeg var på appene,
skrev jeg at jeg var interessert i 21-28.
Da ville jeg ikke få noen eldre enn 35.
- Lurer systemet. - Kutt ut.
Jeg liker ikke yngre kvinner.
- Ikke? - Nei.
Altså, kom igjen.
Vi er ikke så gamle.
Jeg synes ikke kvinner på vår alder er gamle. De yngre hater oss mindre.
Har du tenkt gjennom det?
Tar jeg feil?
Jeg vet ikke.
Jeg bare... Det får en jente til å lure på
hvordan hun ville gjort det på markedet.
Du trenger ikke tenke på det.
- Du er gift. - Han var gift.
Jeg gikk på et par dater med en 25-åring,
helt til jeg byttet søkeparameter til 39-47,
for om de vil ha barn,
vil jeg ikke kaste bort tiden deres. Men også...
Jeg kan ikke være med noen
som ikke forstår konsekvenser.
At verden gjør som den vil med deg
til tross for nøye planlegging og god oppførsel.
- Jøss. - Jeg vet det. Beklager.
Jeg er bare så sint på Rachel,
som er gammel nok til å forstå konsekvenser.
Og likevel!
Måtte landsbyboerne få vite om promiskuiteten hennes
og steine henne på torget.
Nei, det er ikke snilt.
- Og måtte den neste mannen... - Ja?
...som besøker understellet hennes...
Ja.
...nyse stort.
Å nei. Vær så snill.
Og nyset reiser opp vaginaen hennes og forårsaker en embolisme.
Embolismer funker ikke sånn.
Jeg er ganske sikker på at det er sånn de funker.
Takk for at dere er på min side.
Bare hyggelig.
Jeg må gå. Dere kan dele den.
- Ja. - Tusen takk.
Takk.
Greit. Glad i dere.
Greit.
- Ha det. - Ha det.
Ha det.
Hei. Var det en fin dag?
Hallo.
Naturfagskonkurranse på YMCA.
Kan vi være med?
Vinneren får være med på naturfagsmessen i september.
Jeg tror vi kan ordne det.
Mamma sier jeg har en fordel
fordi jeg har en naturfagsfar.
Her kommer bussen.
Hva skjer?
Jeg vil ikke ta bussen.
Hannah. Kom igjen.
Nei.
Du gjør meg flau.
Greit. Dette er tull.
Bli med oss nå, ellers får du ikke dra til Lexi.
Kan vi bare ta taxi?
Du må kunne leve blant folk
uten å ville eller trenge å være som dem.
Du må vite hva verdiene våre er.
Å ikke ville bli sett på en buss, det er ikke bra.
Å ikke ville ta buss er ikke en god verdi
av en million grunner.
- Pappa. - Ja?
Kan jeg få ta golftimer?
Vil du ha golf... Ja da.
Jeg skal se på det.
For tiende gang den dagen
ble Toby tvunget til å spørre spørsmålet som falt ham inn
med jevne mellomrom siden separasjonen...
Hvordan kom jeg hit?
Hvordan ble jeg den skilte fyren?
Hvordan kunne barna mine være så like disse folkene
når de også var så like meg?
Hvordan kom han hit?
- Pappa? - Ja.
Tror jeg fant prosjektet vårt.
Kan vi ta kvantesuperposisjon?
Det er som Schrödingers katt.
Kanskje. Jeg vil bare ikke drepe levende ting.
Kan man ikke gjøre det uten en død katt?
Vi finner på noe.
- Pappa? - Ja.
Kan vi få hund?
Herregud? Seriøst?
Jeg vet ikke. Spør moren din.
Jeg må skifte.
- Hvor skal du? - Han skal på date.
- Takk, Hannah. - Hva?
Vil du ikke jobbe med prosjektet vårt?
Jo. Har du leketreff med vennene dine?
Voksne har også det.
Det er sunt og normalt.
Ja. Mona.
Mona!
Takk for at du kom.
- Hei! - Jeg setter pris på det.
- Det er halloween-fest. - Hei, Mona.
Hei. Fint å se deg.
Mona, du redder meg.
Du kan få kostymet levert en annen dag en halloween.
- Jeg bør vel straffes. - Det kan vi ordne.
Er dette det beste å se på nå?
Du ødelegger alt.
- Greit. - De solbrillene...
Han kom ut den sommeren
som en nyfødt sel med øynene lukket.
Men nå var de åpne, og han var en student igjen.
Og på denne korte tiden hadde han lært en million nye ting.
Blant annet det faktum
at om du myser akkurat riktig,
ser du verden slik datingappen hans presenterte den,
med New York som en by full av mennesker
med kun ett mål:
å knulle, slikke, suge, fingre eller bruke varm ånde
på en varm kropp med en passende timeplan.
I forsøket på å finne fotfestet de siste månedene
likte han det enkle i det.
Hei.
Er du Alex?
Jeg er... Nei, jeg er Toby.
Ja, så klart er du det.
Han lærte at han ikke var alene i letingen
etter noen å snakke med, kysse og tenne,
selv om det bare var én kveld.
Han skulle møte Tess,
som han hadde utvekslet frekke meldinger med i en uke.
Han prøvde å huske hvordan hun så ut, men hun hadde sendt
for mange bilder av kroppsdeler i mellomtiden,
og han innså at han hadde glemt ansiktet hennes.
Biceps-emoji.
Trekke på skuldrene med "hva gjør man?"-armer-emoji.
Hei.
Han fylte 50 og ble deprimert,
så jeg sendte ham på en overlevelsesferdighetshelg
med en berømt livsrådgiver.
Det koster 10 000 dollar for en helg.
Herregud.
- Hun er sjaman nå. - Jeg håper det.
Han kommer tilbake og sier
at han vil begynne å ha trekanter.
Jeg blir overrasket, men tenker også: "Se på dette vakre livet."
Så jeg sier ja.
Vi trenger noen regler, men hvorfor ikke.
Jeg er ikke død enda.
Det er veldig raust av deg.
Det viser seg at han vil ha trekanter med andre kvinner.
To andre kvinner.
- Ingen av dem er meg. - Nei!
Nei. Det er sprøtt.
Ba livsrådgiveren ham om dette?
Hun ba ham om å leve ut sannheten sin eller noe.
Sannheten hans?
Du tror du kjenner noen, og så gjør du noe
du ikke kunne ha forutsett i dine villeste drømmer.
Det er sant, det.
Det er min sannhet.
Hvordan møttes dere?
Det er pussig.
I en trekant.
Men det Toby virkelig lærte hele sommeren,
var at han var ønsket igjen.
Toby! Ja!
Han var ønsket øverst.
Han var ønsket nederst.
Ned.
De ville ha ham på alle fire, og det var nytt for ham.
Ja vel.
De ville ha det saktere.
De ville ha det raskere.
De ville vite det om han ville komme hardt.
De ville han skulle komme til mamma.
De ville kalle ham pappa.
Han var vilt forelsket i alle sammen.
På disse kveldene lurte han ikke på hvorfor dette hadde skjedd.
Albert. Kompis.
Disse kveldene var han takknemlig for at livet var langt,
og at han fikk oppleve alle disse nye tingene.
Han hadde vært så bortkommen.
Og hver kveld ble han litt mer funnet.
Jeg har det. Vi kan ta relativitet.
Ja. Det er ingen dum idé.
Det kan være til meg.
"God morgen, doktor."
Hvem er Tess?
Tess? Hun er LIS-lege. Hun er stipendiat.
Hun er en ny pasient.
Hun er en god pasient.
"Det var gøy i går kveld.
"Jeg kjøpte nettopp undertøy du vil like å ta av.
"Katt med hjerteøyne-emoji,
"giftskalle-emoji, robotarm-emoji."
- Jeg fant et hjørne! - Jeg kommer straks.
-"I morgen?" - Pappa.
"Barna mine. Hos deg?"
To biter som passer!
Jeg hørte det.
-"Tommel opp-emoji." -"Klokken 18.00?"
Jeg ser om jeg finner enda en.
Ja. Bare hold på den.
"666 East 91st Street. Når som helst etter 17.00."
"Le og gråte-emoji."
Hva om jeg må ringe deg?
Lefferne har sikkert hustelefon. Eller Cyndis mobil.
Du har aldri ringt meg fra overnatting.
Kan jeg ikke bare få mobil?
Du får mobil til 12-årsdagen din.
Det er om fire måneder.
Da får du være vesla mi i fire måneder til.
På vei til overnattingen hos Leffer-familien,
følte Toby den samme angsten han alltid følte
når han forlot datteren sin ved frontlinjen av en sosial krigssone.
Men han ble distrahert
da de passerte døren på en bygning
de han hadde fått en håndjager for en uke siden,
av en forfatter han hadde vært ute med.
Er det for sent å bytte bat mitzva-lokale?
Jeg tror vi har trykt invitasjonene, og de tar depositum.
Jeg har ikke kjole.
Det er ikke før i november. Og du kan haftaraen.
Det er det viktigste.
Ja da, pappa.
Fleishman-familien! Hallo!
- Hei, Mrs. Leffer. - Hei, vennen.
Lexi!
Hannah, du må se dette.
Hallo, dr. Fleishman.
Hei, Lexi.
Hannah, om du trenger meg... Vennen... Ja, greit.
Store planer for guttekvelden?
Vi skal handle bøker.
Hyggelig.
Hvordan går det med den gode legen?
Toby?
Vi skulle ta med deg og barna på klubben neste helg,
men Todd sier at du ikke spiller tennis eller golf?
Jeg spiller basketball.
Jaså?
Faen ta deg, Todd.
Bra for deg.
Har du fått en utendørs håndjager, Todd?
Greit.
Rachel henter jentene
for å gå på forestilling rundt 16.00.
"Du er bare kona."
Sceneteppet går opp 19.00.
Og Rachel har reservert bord på Joe Allen.
Er hun ikke snill?
Ring Hannah om du trenger noe.
Hun har ikke mobil enda.
- Toby! - Ja?
Gi henne en telefon!
Ha en fin kveld.
Ha det, gutter. Ha det, Solly.
"Leffer-paret venter deg 16.00 for Joe Allen og forestilling."
Hva har du?
Skal vi se... 4000 fakta om universet.
Dette er bra. Og dette...
Nei, denne er for voksne.
De har ikke så mange relativitetsbøker for barn.
Det er logisk.
Greit. Ta dem.
Vi tar disse to.
Greit. Var det alt?
Ja.
Du har nådd Rachel Fleishman.
Om det haster, kan du ringe assistenten min Simone på...
Det samme skjer samtidig.
Om noen andre ser det i en annen vinkel...
Men det betyr at det også er sant.
Her. Vet du hva?
Hold frem tommelen sånn.
Ja. Bra.
Nå lukker du høyre øye.
Ja. Bra. Lukk venstre.
Rart, ikke sant?
Det er som et annet perspektiv, men begge deler er virkeligheten.
Plutselig falt det Toby inn
at han ikke hadde hørt fra Rachel
siden telefonsamtalen fredag morgen.
"Spørsmålstegn. Spørsmålstegn."
"Hvor er du, Rachel?
"Det er søndag.
"Jeg er lei av denne dritten."
"Toby, klokken er 16.30,
"og jeg har ikke hørt fra Rachel.
"Todd og jeg må dra på golfturneringen."
Vi må gå. Kom.
Faren din er her nå.
- Hei. - Hvor er mamma?
Mamma er sent ute. Jeg tror yoga-retreaten varte lenge.
Vet ikke. Kanskje... Hei.
Kanskje alle sovnet.
Det er ikke morsomt.
Hun ville ikke gått glipp av dette.
Bli med til meg, så kan hun hente dere der.
Nei. Jeg tar ikke med Lexi til leiligheten din.
Kanskje du ikke skal noe sted om du fortsetter sånn.
Herregud.
Det var da at Toby begynte å lure på
om det var rart at han ikke hadde hørt fra henne
siden samtalen fredag morgen.
Ingen avvisende himling med øynene, ingen langfinger-emoji,
ingen tre prikker.
Hun ville ikke bare ignorere ham
eller bestille billetter til et show
som hun hjalp til med å sette opp, men la være å komme.
Hun ville ikke engang skuffet maître d'-en på Joe Allen.
Toby? Ja.
Maître d'-en på Joe Allen? Nei.
Hva er det?
Hei.
Er det her faren din bor?
Det er bare midlertidig.
Det er ikke midlertidig. Kan ikke snakke nå.
Greit. Ha det.
Hei.
Hvordan var dagen din i den virkelige verden?
Du gikk ikke glipp av noe.
Den virkelige verden er overvurdert.
Hvordan var det her i paradis?
I det siste fikk jeg ikke Toby og datene hans ut av hodet.
Komme hjem alene, komme hjem med noen.
Jeg var ikke svak for ham, og jeg ville ikke skilles.
Det var at Tobys liv ikke lenger var forutsigbart.
Han hadde fått tilbake en følelse av muligheter.
Jeg hadde følt meg så gammel.
Her var Toby, akkurat like gammel,
og innså hvor ung han var.
Jeg kunne ikke tro at det var mulig for to mennesker
å være like gamle, men føle seg så forskjellige.
Hvem hadde rett?
Det betyr at jeg gikk gjennom noe akkurat da,
men visste ikke hva enda.
Er du Elizabeth Slater?
Jeg var det.
Skriv under her.
Ja vel.
- Takk. - Takk skal du ha.
EN LEGENDE TRENGER ILD FOR Å PUSTE - SETH
Men dette handler ikke om meg.
Jeg vet ikke hva du tror du gjør, men jeg har to barn i leiligheten
til forestillingen 19.00, og klokka er 17.55.
Ja. Hva er det?
Ja.
Vi gikk glipp av bordet!
Vi rekker det aldri.
Jeg vet ikke hvor hun er.
Hun hadde svart om jeg ringte!
- Hun hater deg! - Det holder!
Gudskjelov.
Mamma!
Toby!
Beklager. Endring i planene.
- Hvem er barna? - Mine.
Den høye er en venn av datteren min... Samme det.
- Jeg er ikke her for å ydmykes. - Jeg prøver ikke på det.
- Unnskyld. - Dra til helvete!
Ja.
Pappa. Hvor er mamma?
Den damen kom til feil leilighet.
Går det bra?
Hun visste navnet ditt.
- Jeg vet ikke hvorfor jeg gråter. - Det går bra.
Jeg hater deg! Hvor er mamma?
- Jeg vet ikke, Hannah! - Hvor er mamma?
"Hvor er du?"
Hvor var hun?
Dette er så flaut! Jeg hater deg!
Norske tekster: Heidi Rabbevåg