EN NETFLIX-SERIE
{an8}Vi fraktet en utrydningstruet ørkenregnfrosk i Namibørkenen
{an8}til et avls- og frigjøringsprogram.
{an8}Alt gikk bra til det ikke gjorde det.
{an8}TI TIMER TIDLIGERE
Ja! Onkel B har fått kontakt med en ørkenregnfrosk.
Fint. Jeg vil hjem.
Det er kaldt, fuktig og sandete, som onkels undertøy.
Æsj!
Se på deg!
Du kan ikke svømme eller hoppe.
Ditt eneste forsvar er å skrike som en astmatisk tyggeleke.
Din søte lille snørrboble. Hvordan overlever du?
Heldigvis vet jeg hemmeligheten din.
Du kommer ut på fuktige netter og spiser bæsjebiller.
Det er en ganske dårlig hemmelighet, men jeg vet hva som…
Hva gjør han?
Hvorfor bruker han ikke prøvefatet?
Bæsjefatet?
Pokker, Dietrich!
Pokker, Dietrich.
Bæsj er nam.
Har deg!
Hvite knoker og stramme rumper! Vi får turbulens!
Herregud! Jeg kaster opp!
Kast opp utenfor flyet, Dietrich! Vi har leid det!
Utenfor flyet!
Jeg sa utenfor!
Kom deg inn. Han er rastløs.
-Kanskje det ikke er nok bæsj i skjegget. -Jo, det er nok av bæsj.
-Skyer! -Herregud!
Vi flyr i blinde!
Onkel B, se opp!
Namaquasandhøns!
En så hardfør, beskjeden fugl.
Himmelens bakte potet.
Nå blir det spennende! Spenn deg fast!
Spenn meg fast med hva? Det er ingen setebelter!
Jeg vet det.
Skjegget mitt er verdens tryggeste sted.
Går det bra?
Ja, armhåret brant av, men…
Glatt og røykfylt.
Jeg liker det.
Jeg har det også bra.
Så armene dine slik ut før?
-Jeg vet ikke. -Jeg order det, i tilfelle.
Så god som ny.
Forsyningene er oppbrent,
bortsett fra én vannflaske og én sjokoladeplate.
Og det er hvit sjokolade.
Bra jobbet, Bonnie. Huden hans hadde begynt å tørke.
Sug det til deg, kompis.
Sug det til deg.
Det er bra.
Kastet du bort det siste vannet på en frosk?
Hans overlevelse er vårt oppdrag, og vi gjør alt for å holde ham i live.
Hva med oss?
I det store og det hele kan vi ofres.
Greit, fokuser på oppgaven.
Namib er et rent helvete, med glovarme dager, iskalde netter,
ikke mat, ikke vann, store rovdyr og fryktelig sandstormer.
Vi kommer til å dø!
Vi klarer oss.
Vi satte i gang med godt mot.
Kapittel 36, ørkenregnfrosken, en arketype av uestetisk utholdbarhet.
Ipso feito, overlevelse er stygt.
Hva gjør jeg her?
Jeg kunne undervist biologistudenter ved UC Davis nå.
Ble du tilbudt et professorat ved UC Davis?
Nei.
Ok. Det holder.
All maten og vannet er borte.
Ingen grunn til panikk.
Hva i helvete?
"Ikke få panikk"? Spiser du insekter alt?
Du sier insekter, jeg sier protein og vann.
Du trenger all næringen du kan få.
Så ser du en gresshoppe som ikke er rød eller blå, spis den opp.
Jeg er stappmett. Du er fri, lille venn.
Å nei.
Spiste du en blå en?
Slapp av, du dør kanskje ikke, men om det skjer, si hva du føler.
Jeg er nysgjerrig.
Løve!
Det er en namibisk ørkenløve!
Fantastisk!
Utrolig sjelden! Det finnes mindre enn 150 av dem!
Vi er gresshopper for ham.
Jeg sier ikke dette ofte, men Dietrich har rett.
Ørkenløver vil ikke bare spise oss, de vil drikke blodet vårt.
Vampyrløver?
På en måte.
Namibiske ørkenløver kan overleve under ekstremt tørre forhold.
De får i seg væske kun ved å drikke blod.
Blodet vårt er halvt protein
og halvt vann.
Det er flytende kjøtt.
Ta på disse. Vi må hevde vår dominans.
Jeg skal drepe deg, løve!
Jeg skal rive ut tungen din og bruke den som luffa!
Kanskje litt mindre dominant?
Jeg får ikke min på!
Vent! Jeg kan ikke se!
Sikkert lurt. Vi angriper.
Han bløffer ikke. Vi må tisse i buksene!
Nei! Jeg har ikke tisset på meg siden college!
Jeg mener som seksåring. Normal alder!
Vi stinker svakhet!
Fruktige såper og krydret parfyme!
Vår illeluktende urin vil overbevise ham om at vi er rovdyr som fortjener respekt!
Tiss eller dø!
Jeg kan ikke tisse om løven ser på!
Jeg fikk til en dråpe! Nei, det er bare svette.
Jeg hater lårene mine i varmen!
Jeg kan ikke se!
Ikke spis meg!
Herregud, nei!
Jeg tisser på meg!
Det er så mye tiss!
Bravo, Dietrich!
-Det gråtende tisseangrepet reddet oss! -Du er en helt!
Er meg det?
Jeg mener, er jeg det?
Sandstorm! Søk dekning!
Tisset treffer ansiktet!
Vi må grave.
Sandstormer har dødelige gjenstander, akkurat som tornadoer.
De fleste dyr tar dekke under bakken.
Vær forsiktig.
En ceratogyrus darlingi-tarantell. Veldig giftig!
Humpen på ryggen er som en kamelpukkel.
Den gir ekstra plass til mat og vann.
Kanskje vi bør slutte å grave. Det er visst noen giftige…
Se! En parabuthus villosus-skorpion!
De kan stikke eller sprute gift som en kobra.
-Det gjør vondt. -Jeg synes vi bør slutte å grave!
Tull!
Jeg får tilbake synet snart.
Naja nigricincta!
Det er mye gift i øynene mine.
Jeg kan fortsatt se former.
Slutt å grave!
Onkel B!
Å nei.
{an8}FIRE TIMER SENERE
Er jeg død?
Er dette helvete?
Jeg har det bra.
Vi er alle tøffere enn vi tror.
Nei! Han er borte!
Du har rett!
Dietrich!
Jeg snakket om regnfrosken.
Vi lette i ørkenen i timevis, men vi fant ikke Dietrich.
Vi var nødt til å fortsette.
-Jeg føler meg svimmel. -Samme her.
Dobbel gift på en varm dag, det er slitsomt.
Se!
Gribbene er klare til å spise oss.
Først dytter de hodet i rumpehullet ditt for å komme til næringsstoffene.
Derfor er de skallet, så blodet og bæsjen vaskes av hodet.
Skallet er virkelig vakkert.
De gjør fra seg på beina sine for å kjøle seg ned.
Rumper er så viktige for overlevelse.
Det er forfriskende.
Herregud!
Det er en oase!
Sistemann er et råtnende oryxlik!
Man kan gjøre så mye med rumper.
En fitzroyskilpadde!
Jeg puster gjennom anus!
Se på den lille snyltefisken!
Jeg gjemmer meg fra rovdyr inni rumpa til en sjøpølse.
Du, sir, er kunstner og magiker.
Jeg rømmer fra rovdyr ved skyte ut et røykteppe av flytende bæsj.
Flytende bæsjesky!
Vi har det gøy.
Vent litt. Det er noe som ikke stemmer.
Jeg er ikke død ennå!
Ta deg sammen, Bonnie.
Vent på tur, elefantbein. Jeg drikker fortsatt.
Spar litt sand til dessert, ok?
Den vakre rumpeoasen var bare en hallusinasjon.
Hvem stjal cocktailpølsene mine?
Du må godta sannheten.
Regnfrosken vår er nok død.
-Hva med Dietrich? -Han døde for lenge siden.
Stakkars redde, døde Dietrich.
Feltzoologi er brutalt,
og Dietrich kunne ha dødd 1000 ganger i karrieren.
Heteslag er ikke engang på topp ti.
Hvor mange assistenter har du mistet?
La oss se. Inkludert Dietrich, 22 og en halv.
Og en halv?
En forsvant i Himalaya. Jeg vet ikke om han døde eller sluttet.
Men nå trenger jeg en ny assistent. Hva sier du?
Det er for tidlig.
Ikke la smerte, lidelse og død stoppe deg fra å gjøre det du ble født til.
Ser du det kalkunkjøttet?
Kalkunen er død, men smaken forblir.
Det gjør også verdien av feltarbeidet
etter at vi dør en grusom død, og det er det som teller.
Vent!
Det er ikke en kalkun! Det er Dietrich!
Kom dere vekk!
Når er det lunsj, fru Peterson? Jeg vil ha en ostefri rett.
Stakkars deg, osten er det beste.
-Kom igjen. -Er du virkelig her?
Er ikke dette en feberfantasi?
Det lukter ikke som en drøm. Hva skjedde?
Da stormen traff, trodde jeg at jeg var død.
BTG?
Hjelp!
Jeg var alene.
Mer enn jeg noen gang har vært.
Og så fant jeg en usannsynlig følgesvenn.
Fant du ørkenregnfrosken?
Vi fant hverandre.
Først trodde jeg frosken var min eneste sjanse.
Jeg ønsket meg all fuktigheten og næringen den kunne gi meg.
-Det gjorde du ikke! -Jeg ville, men jeg kunne ikke.
Noe i det patetiske skriket fikk meg til å tenke.
Vi er ikke så forskjellige, du og jeg.
Vi skjønner. Du fant frosken.
Det brennende ønsket om å overleve forener alle levende ting.
-Det er vakkert. -Det holder.
Glad du lever! Ferdig.
Jeg sparte denne til nødstilfeller.
Det er noe galt med deg.
Inspirert av Dietrichs historie og kjærlighetens kraft, antar jeg,
gikk vi videre, helt til…
Dette er flott.
Vi må bare klatre opp, så er vi hjemme!
Er det alt?
For en lettelse.
Øret mitt!
Testikkelen min!
Beklager, men det er enten dette, ellers blir vi nede og blir til gjødsel.
Men hvis det skjer, kan du spise alle fluene
som lander på de råtnende likene våre.
Høres det bra ut?
Nesten fremme!
Jeg klarte det!
Vi klarte det!
Så ekkelt!
Det er for det meste neshorntiss og sebrabæsj, så…
Det smaker som overlevelse.
Kom igjen, froskevenn.
Artens fremtid ligger i dine hender.
Ja!
-Verdt det! -Verdt det!
Hvordan går det?
Jeg spiller død for å avsløre gribbens ondskapsfulle hensikt en gang for alle.
Hvem vet hva mitt rosa rumpehull har i vente?
Sånn er livet i naturen.
-Er det noe i ansiktet mitt? -Bare Rosie.
Så flott.
Taranteller driver med stygg overlevelse. Vet du hva hemmeligheten er?
-Hva da? -Den hårete ryggen.
Men i motsetning til min tykke, hårete rygg,
er ryggen hennes bevæpnet.
Hvert eneste hår er en kniv,
og når hun blir skremt, kan hun slenge ut disse hårene,
som fester seg i øynene, nesen og pusterøret til fiendene hennes,
et hvilket som helst rovdyr.
Det er utsøkt stygghet i arbeid.
Jeg skal ligge her i en time, dag, uke, til hennes mørke hensikter blir avslørt.
Ses vi til middag?
-Ja. -Ok.
Tekst: Trine Friis