EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Jeg er Zelda, dette er Byens spøkelser,
hvor vi i Spøkelsesklubben
leter etter spøkelser i byen og deres historier.
Thomas vil gi dere dagens historie.
Bruk mikrofonen i stedet for hårbørsten.
Jeg liker å snakke til hårbørsten.
Prøv du.
Jeg heter Thomas. Jeg omtaler meg selv som "hen".
Jeg er ekspert på gjenstander.
Og jeg elsker skateboard.
I dag skal vi møte Sam fra Venice, California.
Jeg kjenner henne fra skateparken.
Hun henger med spøkelser, som oss.
Kanskje noe skjedde så spøkelset dukket opp.
Jeg lar Sam fortelle historien.
Jeg heter Sam og er åtte år.
Jeg bor i Venice i California.
Jeg har mye familie, men de bor ikke her lenger.
Jeg bor hos bestemor noen kvartaler unna.
Jeg hjelper til i skate-butikken, der fikk jeg mitt første brett.
Hvordan lærte du å skate?
Jeg lærte å skate med pappa som holdt meg,
han holdt meg i hendene og trillet meg ned bakkene.
De små bakkene på rampa. Rulle-baby-bowling, sier vi.
-Hva er favoritttriksene dine? -Det er shove-it, disaster…
Iblant gjør jeg én-åtti av bokser og axle stall.
-Er skating det beste du vet? -Ja. Jeg elsker det.
MOOMAT SKATEBUTIKK
SAMS SKATEBUTIKK
Det er gøy å jobbe i en skate-, surf- og snøbutikk.
Alle har…
JOHN P., SKATEBUTIKKMANN
…masse energi,
på grunn av det de driver med, det er hobbyen deres.
Det er fysisk og utendørs, og det tiltrekker en viss personlighet.
De fleste er ganske positive.
På 90-tallet og tidlig 2000 så du mange skateboard på gata,
men nå er det mer sparkesykler, elektriske sparkesykler.
Jeg har kjent Sams familie lenge. Fetteren hennes er en venn av meg.
Ja, merkelig nok. Vi jobbet sammen her på 90-tallet.
Og Sam er super. Hun går sine egne veier.
Hun har sin egen stil, men hun har skatet mindre i det siste.
Jeg prøver å oppmuntre henne, for hun er god på brett.
Men også…
Jeg vil at hun morer seg med andre barn.
Jeg vet ikke om hun blir mobbet.
Hun sier hun har hengt med et spøkelse.
Jeg vet ikke hva jeg skal tro.
Kanskje dere kan være litt med Sam
og snakke om spøkelsesgreier.
Så når så du spøkelset sist?
I går…? Jeg ser ham bare tidlig om morgenen.
Gjør han noen spøkelsesting?
Han er flink til å skate og finner alltid på nye triks.
Og han kan flyte. Det kalles "skystil".
Her om dagen viste han meg dette…
Hvem er de der?
Det er skateskolen. Det er mange av dem nå.
Det er Colton.
Jeg viser deg det senere.
Det er rart å skate foran masse fremmede.
Jeg heter Colton.
Jeg flyttet hit i fjor.
"DEN NYE GUTTEN"
Du skater mye, hva?
Jeg skater bokstavelig talt hver dag.
-Du må digge det. -Jo, jeg gjør vel det.
Det er veldig viktig.
Heia, Colton!
-Kjempebra! -Du klarer det!
Ja.
Men jeg er mer interessert i foto.
-Hva slags kamera er det? -Det er en Phantom Cam Z.
Hva med dere?
Er dere skateboarddetektiver?
Vi er fra Spøkelsesklubben.
-Vi leter etter spøkelser i området. -Vent… Seriøst?
-Møt meg ved benkene. -Ok. Når da?
Nå.
-Se på disse. -Er det en Furr-ble?
Følg bunkene, så finner dere det.
Jeg fikk noen fete ledetråder.
Hvor fikk du tak i dem?
En hemmelige kilde. Noe du gjenkjenner?
Ja, men jeg trodde ikke noen andre visste.
Visste om hva?
Skapningen i hulen. Jeg skal vise deg.
Herfra ser det ut som en haug med ting.
Men så,
her nede fra,
kan du se skapningen.
Dette er jackpoten!
Se på disse eldgamle greiene. Den er minst 20 år gammel.
En sammenleggbar mobil!
Dette er helt klart spøkelsesting.
De liker å legge igjen ting, så du vet de er der.
Og det er alltid viktig.
Som skapningens matboks?
-Hva er det? -Her, se.
Iblant etterlater spøkelset viktige ting her.
Jøss!
Det er en videokasett.
Den er full av YouTuber.
-Navnet ditt står der. -Kult!
Jeg kjenner en som kan åpne den.
En videokasett,
også kalt en VHS-kasett.
Kult.
Noen kvelder så vi på kassett etter kassett
og analyserte triks eller sekvenser.
Den spiser kassetten.
Og vi storkoste oss med å sitte foran TV-en og spole tilbake igjen og igjen.
-Hvordan gjorde de det? -Utrolig kult!
Herregud, så kult!
Du tuller!
Yndlingsdinosauren min er stegosaurus.
Jeg digger ham. Jeg tegner ham.
Det er spøkelsesvennen min!
Stor fan av ham.
Foreldrene mine kjøpte et brett til meg.
Så ble det stjålet i en donutsjappe. Jeg liker fortsatt donuts.
Donuts…
Jeg har en idé.
Jeg har kjøpt masse donuts. Håper han er sulten.
Hvor er denne skapningen?
Det er jo søppel.
Du må sette deg ned. Sånn.
Å ja, ok. Kjempekult.
Ja vel. Hva nå?
Hallo! Vi har smultringer!
Hva?
-Colton? -Å nei…
Jeg hørte dere si "donuts".
Kan jeg få en?
Du har ikke favoritten min, så jeg tar en glasert.
Jeg kommer hit tidlig.
Lyset er perfekt for å ta bilder.
Så begynte kule ting å dukke opp og ble til skapningen.
Og noen kommer med mer, så den vokser, og jeg fortsetter å ta bilder.
Sånn møtte jeg Bagel.
Han er god til å ta bilder og hjelper meg.
-Hvem er Bagel? -Han der borte.
Vent litt.
Bagel, dette er vennene mine. Vil du hilse?
Jeg er Bagel, fra Venice.
-Hva er intervjuet til? -Til klubben vår.
-Vi snakker med alle spøkelsene vi møter. -Dødsbra. Veldig kult.
Hvordan var det å vokse opp her?
Skateboarding var en stor del av
identiteten din når du vokste opp
i Venice. Skateboarding og surfing.
Venice var mekka den gangen. Det var veldig kaotisk.
Det var flyktig, og det var gøy.
Alle jeg vokste opp med, var kunstnere,
enten de var fotografer, eller folk som tegnet eller malte,
og/eller alt av det overnevnte.
Eller skrev poesi eller spilte musikk.
Vi var sånn på grunn av friheten vi hadde.
Det hadde mye å si.
Når du begrenser noen, får du ikke det beste fra dem.
Helt enig.
-Er det kunstnere i Venice ennå? -Det vil det alltid være.
Hele samholdet er basert på kunst,
og barna,
den nye generasjonen, følger i våre fotspor og viderefører det.
Er det noe mer du vil si?
Ikke prøv å endre det som har skapt denne vakre byen.
Vennen min står opp 03.00 hver dag og kjører til skateparken og rydder.
Han ga meg et løfte om å gjøre det da parken kom,
og han har holdt løftet og gjort stedet til et trygt sted for barn.
Er det sant? For oss?
Så snilt.
Han er veldig kul.
Hei!
Kom igjen!
Hva er det som foregår?
Det er bare kompisen min igjen.
Jeg er D, proff skateboarder.
Hvordan begynte du?
En dag så jeg folk som skatet,
og jeg så spenningen og smilene og alt det.
Jeg tenkte: "Wow!"
Hvorfor kom du til Venice?
Mange av videoene var fra Venice.
Det var stedet man ville være,
noen av de beste i verden var her.
De satte ramper opp mot veggen,
og de hadde et sted kalt Graffiti Pit.
De hadde noen runde bord som bare noen få klarte å ta ollie opp på.
Den gangen var skateparkene bare for de priviligerte.
Vi skatet på fortau, i smug, på parkeringsplasser.
Vi bygde ramper vi kunne fly fra og ta med oss rundt
til vi fikk være i fred.
Jeg vokste opp på den tiden der vi skapte vår egen moro
og fant steder å være.
I dag er det skateparker på hvert eneste hjørne.
Men det er vakkert.
Det er bra for den nye generasjonen.
Og idolene mine fra oppveksten, nå henger de i skateparkene.
Barna burde lese seg opp
og innse at de står ved siden av store legender.
Du ser en fyr vaske noe, han er nok en gammel proff som elsket stedet,
behandler det som et barn, og du kan lære mye sånn,
og de burde takke dem, for de gutta var med på å skape stedet.
Flere spørsmål?
Bare ett.
Hvem laget skapningen?
Jeg og Bagel fant masse greier i parken,
søppel etter folk, og så lagde vi skapningen.
Jeg så at Sam skatet mindre og tenkte hun kanskje følte seg alene.
Så jeg begynte å skate med henne.
Så tenkte jeg og Bagel: "La oss bygge en skapning av søppelet,
så kan ungene finne det og samles rundt det."
Det er så mange i skateparken nå at det føles som en dyrehage.
Det begynte å føles rart å skate foran så mange ukjente.
Men jeg likte å skate med spøkelset,
og jeg kan gjerne skate med Bagel og Colton.
Kom igjen, Sam!
Bra, Sam!
-Ja! -Dødsfett!
Bra, kompis!
Dette var fint.
Barna deler ting med hverandre. Sam kommer ut av skallet sitt,
skater og koser seg.
Jeg tok et bilde av henne. Se. En meter over listen.
Vi lager en zine om ting vi liker. Colton tar bildene, og jeg er redaktør.
Sier man "zeen", ikke "zyne"?
Det er "Zeen".
Som i "magasin".
Å, nå skjønner jeg!
Dette er en kopimaskin fra 1900-tallet.
Og den fungerer ennå.
Du kan lage en zine alene, men det er morsommere med venner.
D tegnet omslaget.
KILLER DINO SPØKELSESKLUBB-UTGAVE
JP snakket med folk i nabolaget, og de skal selge zinen.
Bare sett pris på det.
Pust det inn.
Nyt det, og ikke ta det for gitt.
Og bare gå ut og skate rundt.
Ikke bare i skateparken. Du ruller på historie.
Tekst: Marie Wisur Lofthus