NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Minun ja ystävieni tarina on oikeastaan tarina miehestä nimeltä...
-Kevin Eastman. -Ja Peter Laird. Olen...
-Luonut... -Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat.
Eastman ja Laird yhdistetään sanaan...
Kilpparivoimaa!
Maailman typerin ajatus.
Uskomaton kilpikonnavillitys kaatoi leluteollisuuden kilvelleen.
Myimme 100 miljoonaa figuuria pelkästään vuonna 1990.
Kilpparivillityksen kesä.
Tämä miljardibisnes sai alkunsa hongkongilaisfirman uskalluksesta.
Anelin heitä myymään oikeudet.
Se nosti itsejulkaistun sarjakuvan viemäreiden syövereistä...
Liian hoopo, typerä ja hupsu.
...populaarikulttuurin parrasvaloihin.
Se oli menestynein indie-elokuva.
Megasuosittu lelusarja...
Tarjosimme 60 miljoonaa.
-...on sen luojien rakkaustarina... -Rakkautta ensisilmäyksellä.
...joka hiersi tekijöiden välejä kuin tikku.
Hän petti yhteisen ajatuksemme.
-Tämä tarina kertoo... -Onko se penis?
...kaikkien aikojen yllättävimmän lelusarjan noususta suosioon.
Teini-ikäiset mutanttininja mitkä?
Nämä tässä...
...ovat rakkaimmat lelumme.
Sarja jatkuu Tuntemistamme leluista
Muovisista luomuksista Jotka kestävät sukupolvia
Emme voi niistä luopua
Pikkuhahmoista Jotka tarjosivat unelmia
Palaamme takaisin ajassa Käymme kulisseissa
Tää on Toys That Made Us
Toys That Made Us on täällä
TEINI-IKÄISET MUTANTTI- NINJAKILPIKONNAT
Ne ovat mutantteja.
Ne ovat ninjoja.
Ne ovat teini-ikäisiä.
Ja kilpikonnia.
Tarina kuitenkin alkaa erilaisesta kuorellisesta mutantista.
Hummeri.
Tässä tulee tarina.
Kasvoin pienessä kaupungissa Mainessa. Tein töitä hummereiden parissa.
Kevin Eastman ei kuitenkaan pitänyt äyriäisistä.
Ne syövät kaiken, mitä löytävät pohjasta.
-Hän piti jostain muusta. -Söin ja hengitin sarjakuvia.
Daredevil, Kapteeni Amerikka, Batman...
Suosikkini oli sankarini Jack Kirbyn piirtämä Kamandi.
Hän piirsi myös Rautamiestä, Hulkia ja Ihmenelosia.
Jack Kirby on taiteilijoiden taiteilija.
Hän loi tuntemamme sarjakuvataiteen.
Hän rikkoi perinteet ja muutti asioita.
Hän muutti myös Kevin Eastmanin uranäkymät.
Sanoin vanhemmilleni, että haluan olla Jack Kirby, sarjakuvataiteilija.
He näyttivät lannistuneilta.
Isä sanoi maksavansa opintoni missä vain paitsi taidekorkeakoulussa.
Alakuloinen Kevin lähti tavoittelemaan unelmiaan.
-Tai no... -Se johtui yhdestä tytöstä.
-Naiset! -Kevin päätyi New Hampshireen,
jossa tutustui uuteen tyyppiin. Häneen.
Hyvä uutinen meille.
Nimeni on Peter Laird.
Olin töissä paikallisessa Daily Hampshire Gazettessa.
Siitä maksettiin huonosti, ja jouduin piirtämään kaikenlaisia turhuuksia,
kuten tomaatteja ja vihanneksia.
Peter piirsi vihanneksia, Kevin pakkasi niitä.
Pakkasin ostoksia.
HeVi-osaston kohtalo saattoi nämä tuskaiset taiteilijat yhteen.
Kutsuin hänet luokseni.
Näin heti Jack Kirbyn alkuperäisen piirroksen.
Melkein pyörryin.
En ollut ikinä nähnyt oikeaa Jack Kirbyn piirrosta.
Minua ällistyttivät hänen piirroksensa -
Ihmenelosisssa, Thorissa, The New Godsissa ja Mister Miraclessa.
Meillä oli paljon yhteistä.
Kemiamme sopivat yhteen.
En ollut kokenut moista ennen sitä enkä sen jälkeen.
Rakkautta ensisilmäyksellä.
Sarjakuva-amorin tavoin Jack Kirby loi siteen...
Tussasin hänen piirroksiaan ja hän minun.
...nuorten Eastmanin ja Lairdin välille.
He muuttivat yhteen ja perustivat sarjakuvastudion.
Mirage Studios.
Se oli vitsi, kangastus. Ei ollut studiota vaan olohuone.
"Studio".
Teeskentele, kunnes onnistut -taktiikallaan -
kangastuksien mestarit alkoivat hioa portfolioitaan.
Keksimme robotin nimeltä Fugitoid.
Lähetimme sen monelle sarjakuvayhtiölle.
Postikuluihin meni rahaa.
Niin meni yhtiöilläkin. Hylkäyskirjeisiin.
Se oli hauskaa.
Alkoi näyttää siltä, että Eastmanin ja Lairdin sarjakuvaunelma -
katoaisi kangastuksen tavoin.
Mutta eräänä iltana...
Olimme olohuone-studiossamme.
Hassuttelimme, ja Kevin keksi piirtää jotain huvittavaa.
-Hän piirsi kilpikonnan. -Sillä oli naamio ja nunchakut.
Tein oman versioni.
Minua nauratti.
"Jos on yksi, miksei kokonaista ryhmää?"
-Tussasin sen tussilla. -Minä tein ninjakilpikonna-logon.
Minä lisäsin teini-ikäinen mutantti -osan.
Siten Eastman ja Laird tulivat keksineeksi jotain,
joka saisi maailman ulos kuorestaan.
Loppujen lopuksi.
Kehiteltyään hahmoja ja tarinaa rajallisin resurssein -
Eastman ja Laird julkaisivat itse ensimmäisen numeronsa.
3 275 kappaletta.
Miten meni?
Pete soitti innoissaan ja sanoi:
Ensimmäiset kappaleet myytiin loppuun päivissä.
Toista numeroa tilattiin ennakkoon 15 000 kappaletta.
Sitten tuplasti.
Lopetin muut työni, ja keskityimme täysillä sarjakuviin.
Mielessäni olin Jack Kirby.
Silloin unelmastani tuli totta.
Sana hurjasta indie-sarjakuvasta levisi.
Turtlesit tekivät heti vaikutuksen. Se oli niin rohkea.
Ne elivät viemäreissä.
Sarjakuvassa oli jotain synkkää ja hurjaa.
Teini-ikäinen, mutantti, ninja, kilpikonna.
Enpä ole kuullut noita sanoja yhdessä. Nerokasta. Ne herättävät huomion.
Nelosnumeroa myytiin 135 000 kappaletta.
Tajusin tienaavani enemmän kuin opettajavaimoni -
tekemällä typerää sarjakuvaa ystäväni Kevinin kanssa.
Sarjakuva oli todellinen hitti, ainakin sarjispiireissä.
Asia muuttuisi pian.
Meitä alettiin lähestyä lisenssiasioissa.
Eräs halukas oli Mark Freedman.
Olen mies Turtlesien takana. Olen viides kilpikonna.
Renessanssimies Markelangelo etsiskeli mestariteosta.
Mark Freedman oli freelance-agentti, joka teki immateriaalioikeussopimuksia.
Etsin immateriaalioikeuden alaista tuotetta,
jonka voisin lisensoida leluteollisuuden käyttöön.
Freedman lähestyi underground- sarjisten kuuminta paria.
Eastman ja Laird vaikuttuivat.
Minulla ei ollut firmaa.
Ei ollut kuin käyntikortti. Tein töitä kotoa käsin.
Halusin tehdä hyvän vaikutelman, joten vuokrasin puvun ja solmion.
Kevin ja minä olimme t-paidoissa ja shortseissa.
Mark ilmestyi hienossa puvussaan.
Jos agentin piti näyttää siltä, hoitaisin oman osuuteni.
Epäileväiset Eastman ja Laird kuuntelivat polyesteripukuisen Freedmanin ehdotuksen.
Sanoin, että haluan heidän agentikseen -
ja että rakentaisimme franchiseketjun,
jota voisi hyödyntää lelu- ja viihdeteollisuudessa.
Olin ideoita täynnä.
No...
Eastmanilla ja Lairdilla oli tärkeä ehto.
Jos kertoisimme muille hahmoistamme, heidän pitäisi ymmärtää,
että viimeinen sana olisi meidän.
-Hyvä on. -Me kolme löimme kättä päälle.
Ymmärsimme toisiamme.
Ajattelin, että miksi ei.
Sitten minun piti houkutella jokin firma ottamaan riski.
Tarvitsin jotain esiteltävää. Heillä oli vaahtomuovikilpikonna.
Tarvitsin sitä. Kilpikonna istui autossani,
kun ajelin New Yorkissa. Minulle töötättiin.
Kilpparimies!
Ihmiset katsoivat ja nauroivat. Tiesin, että se onnistuisi.
Ensireaktiot taisivat olla pettymys.
Minulle sanottiin, etteivät kilpikonnat ole sankareita -
ja ettei vihreä väri myy.
Mitä siihen voi sanoa?
Ninjakin tarkoittaa oikeasti palkkamurhaajaa.
Miten teen lelusarjan, joka perustuu palkkamurhaajiin?
Menin firmaan nimeltä LJN.
Sen pomo Jack Friedman kieltäytyi kunniasta.
Mattelin toimitusjohtaja Jill Barad sanoi, ettei siitä tulisi mitään.
Pakit tuli monelta.
Hasbron Kirk Bozigian vastasi toisin.
Aika siistiä.
Hän vei idean eteenpäin.
Pomoni sanoi, että se on maailman typerin ajatus.
Se oli kosketukseni Turtleseihin.
Mutta Freedman vuokrapukuineen ei luovuttanut.
Minun piti saada kaikki uskomaan ideaan.
Soitin ystävälleni Richard Sallisille,
joka oli saanut töitä firmasta nimeltä Playmates Toys.
Se oli viimeinen toivoni.
Ehkä myös ainoa.
Halusin lähettää ystävälleni ison kilpikonnan. Hän suostui.
Kysyin sitten, oliko hän saanut paketin.
"Se on työhuoneessani."
"Mikset avannut sitä?"
"On ollut kiireitä." Käskin häntä avaamaan paketin.
Hän avasi sen ja hiljeni.
Hän sanoi:
"Mahtavaa."
Soitin Peterille ja Kevinille ja sanoin:
"Playmates Toys on kiinnostunut." En ollut kuullut siitä.
Et ehkä ole kuullut siitä, mutta jos sinulla oli 80-luvulla nukke,
saatoit hyvin leikkiä Playmatesin lelulla.
Hongkongilainen Playmates on ollut -
Hongkongin suurin nukkevalmistaja jo vuosia.
Tässä on mies nukkebuumin takana.
Nimeni on Thomas Chan.
Olin yhtiössä töissä 50 vuotta.
Thomas vaihtoi isänsä tehtaan suunnan lelunvalmistukseen.
Liiketoiminta alkoi kasvaa vauhdilla.
Playmatesista tuli kova tekijä Hongkongin markkinoilla.
Päätin laajentaa esikoululaisten leluihin.
Idän lelukeisari suuntasi katseensa länteen.
Isot firmat.
Mattel, Hasbro, Ideal Toys...
Halusin niiden markkinoille Yhdysvaltoihin.
Avuksi Yhdysvaltojen markkinoille saapui eräs amerikkalainen.
Thomas Chan pyysi auttamaan USA:n päässä.
-Ja hän auttoi. -Cricketin avulla.
Ai keilauksen?
-Ei. -Cricketin.
Cricket-nuken.
Hei, Cricket!
Se oli älykäs interaktiivinen nukke.
Siinä oli vaikka mitä mekanismeja.
Playmatesin uudesta Kalifornian-toimistosta käsin -
Bill ja Thomas loivat nuken, josta kaikki puhuivat.
Jutellaan!
Myimme USA:ssa yli miljoona nukkea. Yksi maksoi yli sata dollaria.
Cricket osui kultasuoneen.
Playmates innostui menestyksestä.
Sitä seurasi Jill.
Se oli isompi, kalliimpi ja erittäin monimutkainen.
Se meni pieleen.
Playmates ei vielä antautunut.
Ihan pieleen.
Se sinnitteli.
Piti keksiä jotain helpompaa kuin monimutkaiset nuket.
Olimme valmiita johonkin erilaiseen.
Silloin Mark Freedman otti yhteyttä pomooni Richard Sallisiin sanoen:
"Avaa se paketti."
Richard meni silloisen toimitusjohtajan Bill Carlsonin puheille.
Richard sanoi, että asiaa kannattaisi tutkia tarkemmin.
Sanoin, että tutkitaan.
Kun kilpikonnien täyteinen Pandoran lipas avattiin...
Mielenkiintoista.
Sanoin, että voisimme tehdä niillä hyvää bisnestä.
Mark Freedman löi kaupat lukkoon.
Neuvottelin 150 000 dollarin arvoisen sopimuksen.
Eikä siinä kaikki.
Saimme viimeisen sanan tuotekehittelyn suhteen.
Se oli meille tärkeintä.
...viimeinen sana olisi meidän.
Lähdimme joulun viettoon sopimus taskussa.
Tammikuussa 1987 aloimme suunnitellaTurtles-toimintafiguureita.
Nyt Playmatesin pitäisi lakata leikkimästä nukeilla -
ja tehdä sarjakuvaan perustava toimintafiguuri-sarja.
Meillä oli joukko ihmisiä, joille toimintafiguurigenre oli tuntematon.
Genre oli jo täynnä lukuisia toiminta- figuureita, jotka olivat tehneet...
Isot firmat.
Mattel, Hasbro, Ideal Toys.
Ne kaverit.
Päästäkseen isojen poikien leikkeihin, Playmatesin pitäisi keksiä...
miten irrottaa väkivaltaiset hahmot mustavalkoisesta sarjakuvasta.
Sarjis on synkkä.
"Cowabunga!"
Kieli on värikästä, ja pitsaa menee.
Miten niistä saa lapsille sopivia leluja?
Rajuja hahmoja siistimään pyydettiin eräs kätevä mies.
Olen John Handy.
H-A-N-D-Y.
Kilppareiden tulevaisuus oli hänen käsissään.
Saadaksemme lihaa luiden ympärille -
meidän piti lisätä huumoria ja hauskuutta.
Minä olen vastuussa hävyttömyyksistä.
Millaisesta huumorista lapset pitävät?
Kakkajutut toimivat.
-Ainakin häneen. -Erikoisalaani.
Meidän piti yksinkertaistaa tarinaa.
Luovuimme kostosuunnitelmista.
Keksimme lisää pahiksia.
John Handy kehitteli lelusarjaa -
ja samalla Turtlesien arkkivihollista.
Kuka tuo metallinaama on?
Hän tarvitsi apua.
Tapoimme pahiksen ekassa numerossa.
-Emme arvanneet, että lehtiä tulisi lisää. -Silppuri ei toiminut yksin.
Tämä on alkuperäinen Rocksteady.
Tässä on Bebop. Yksityiskohtaisia ja pelottavia.
Muut viholliset...
Upchucky. Kun sen suuhun laittoi ruokaa -
ja puristi sen paksua kroppaa, ruoasta tuli ammus.
Tämä tyyppi käyttää sieraimiaan -
ja ampuu ammuksia nenän näköisestä aseesta.
Playmates ei halunnut tuhlata budjettia leluihin, joita ei voisi myydä.
-Ei käy. -Se oli hänen ongelmansa.
On vaikea julkaista toimintafiguuri- sarjaa ilman minkäänlaista sisältöä.
Entä sarjakuva?
Sarjakuva ei riitä, etenkään vanhemmalle yleisölle suunnattu.
Playmates päätti, että pitää tehdä lapsiystävällinen ohjelma.
Isojen firmojen tavoin Playmates etsi animaatiostudion -
tekemään piirretyn, jonka tarkoitus oli myydä leluja.
Siinä kävi näin.
-Tämä viisas mies... -Olen David Wise.
...oli käsikirjoittanut isoille firmoille.
Hänen tehtävänsä oli kehitellä viisiosainen tv-sarja.
Se olisi 8-vuotiaille. Piti ryhtyä töihin.
Hän kuitenkin huomasi ongelman.
Oli neljä kilpikonnaa, joita ei erottanut toisistaan.
Ne näyttivät samoilta punaisine huiveineen.
Kullekin päätettiin oma väri.
Väreistä tuli punainen, sininen, violetti ja oranssi.
Lisäksi vöihin laitettiin alkukirjaimet.
Värilliset huivit ja vyönsoljet eivät silti riittäneet.
Niille piti keksiä omat luonteet.
Muuten muut olisivat turhia.
Tarvittiin johtaja.
-Leonardo. -Rehti, arvostaa taistelulajeja.
Sitten tarvitaan nörtti.
Donatello.
Angstisen lapsen suosikki on...
Raphael.
Sarkastinen viisastelija.
Muistuttaa minua.
"Silppuri.
-Nimettiinkö sinut..." -Keittiövälineen mukaan?
Raphilla oli luonnetta.
Ja Michelangelo.
Michelangelossa tiivistyy kilpikonnien teini-ikäisyys.
-Cowabunga! -Pitsa-aika!
Ne voisivat pitää pitsasta.
Niin syntyivät neljä sankaria.
Joka lapselle on oma kilpikonna.
Jokaiselle on jotakin.
-Otatko maissihiutaleita? -Syön rusinamuroja.
Luonteet, värit ja vyöt.
Turtlesien mutaatio toimintafiguureiksi oli melkein valmis.
Oli vielä yksi asia.
Se on vyön alapuolella.
Kun muokkaa kaksiulotteisesta kolmiulotteista,
täytyy tehdä tiettyjä muutoksia.
Ensimmäisessä savimallissa kilpikonnilla oli häntä.
Niin oli sarjakuvissakin.
Mutta kilpparin seistessä häntä alaspäin...
Se näytti fallokselta.
En ajatellut sitä tehdessäni mallia.
Joten...
Päätimme...
On tuli hännän alla.
Hännät saivat lähteä.
Melkoisen muovin säästön jälkeen -
Thomas ja Playmatesin johto Hongkongissa -
olivat tyytyväisiä ensimmäisiin figuureihinsa.
New Yorkissa on helmikuussa lelumessut.
Ostajat ovat kuitenkin liikkeellä jo aiemmin.
Kaikkia tuotoksiamme esiteltiin ympäri maata eri asiakkaille.
Piirrettynäytteen ja prototyyppien kera -
Playmates alkoi kosiskella isoja jälleenmyyjiä.
-Kmart. -Toys "R" Us.
-Sears. -Target.
-Kaikkia. -Oli kokousta kokouksen perään.
Lupasimme heille kaikkien aikojen parhaan toimintafiguurisarjan.
Jälleenmyyjät eivät olleet vakuuttuneita.
"ROSKAA"
Ei.
Kerran eräs heitti meidät ulos.
"Onnea matkaan. Minulla on töitä."
Menimme vikaan. Huumori ei välittynyt.
-Mikä Turtlesien lehmä olisi? -Muu-tantti.
Hyvin vähäinen kiinnostus lelusarjaan sen sijaan välittyi.
Jossain vaiheessa hahmoille tarvitaan välineitä.
Niin ei käynyt.
Ei.
Tarvitsimme ajoneuvoja, mutta Kiinasta sanottiin...
Ei.
"Ei ennen kuin joku ostaa."
-He eivät tienneet... -...miten markkinoida tuotetta.
Siinä vaiheessa budjetti oli jo käytetty.
Tv-sarja maksoi 1,5 miljoonaa.
Suunnitelmat oli jo tehty.
Jos vetäytyisimme, kaikki olisi mennyttä.
Paluuta ei enää ollut.
Kaiken epävarmuuden keskellä tulevaisuuskaan ei ollut selvä.
Niihin aikoihin palkkasimme uuden lelusuunnittelijan.
Olen lelusuunnittelija.
Eikä ihan kuka tahansa. Jos kysyt, hän kertoo.
Olen Mark Taylor. Loin He-Manin.
-Hänen kanssaan. -Bong.
Bill Carlson pyysi, että minut otettaisiin mukaan,
koska homma ei edennyt. Ei millään pahalla, John.
Selvä.
Joten...
-Minä palasin Mattelille. -Ja Mark ryhtyi töihin.
Luonnoksia oli pinokaupalla, mutta työ ei edistynyt.
Tarvittiin vielä viimeinen potku persuksille.
Markille potkut ovat tuttuja.
Minulla on valtaa!
Päästyään valtaan Playmatesilla Mark alkoi tehdä muutoksia.
He-Manin tyyliin.
Olen piirtäjä.
Hän piirsi luonnokset uudestaan.
Kilpikonnien auto on periaatteessa Volkswagenin paku.
Tein siitä seksikkään.
Jalkaklaani oli sarjakuvassa, joten tein siitä lelumaisen.
Tein niistä zombiemaisia. Roikkuva pää, pitkät jalat.
Scott Hensey työsti Silppuria.
Sarjiksessa hän oli pitkä. Halusimme samanlaisen.
Se ei kuulemma mahtuisi pakkaukseen.
Teimme siitä pitkän mutta kumaran.
Nostin sen kädet salaperäiseen liikkeeseen.
Kuin se valmistautuisi hyökkäykseen.
Mark kysyi rohkeita kysymyksiä.
Miksi April O'Neil näyttää niin tyhmältä?
Kun piirsin He-Maniin Teelan, hän oli pystyvä.
Pystyvyyttä kaivattiin myös muualla. Kaikin tavoin.
Lelumestarin iskettyä kyntensä kilpikonniin -
studiolla tarvittiin apua piirretyn viimeistelyyn.
-Mukaan tuli... -Kuuluisa Chuck Lorre.
Kuuluisa Chuck Lorre on tuottanut -
Dharma & Gregiä, Miehen puolikkaita ja muita menestyssarjoja.
-Se Rillit huurussa -tyyppi! -Siihen aikaan hän oli eri tyyppi.
Olin kiertävä muusikko ja yritin luoda uraa lauluntekijänä.
Pienen budjetin ja simppelin idean turvin Chuck ryhtyi töihin.
Lähdin siitä, ettei hahmoja tunnettu.
Tunnuskappale esittelisi ne.
Ensimmäinen säkeistö: "Tässä he ovat."
Maailman pelottavin taistelujoukko
"Olemme siistejä."
Chuck hoitaa puheosuudet.
He ovat vihreitä kilpisankareita
"Tartu tähän."
Teinimutanttininjakilpikonnat
-Kilpisankareita. -Kilpparivoimaa.
Taidetta.
-Chuck Lorren tarttuva renkutus... -Kiitos, Chuck.
...ja loput viisiosaisesta pilottisarjasta -
alkoi viimein televisiossa 28. joulukuuta 1987.
Playmatesilla paiskittiin töitä.
Vauhditin töitä.
Hyvä, koska...
Sarjaa näytettiin jo,
ja Turtlesit alkoivat kiinnostaa.
Meidän piti silti tehdä vaikutus.
Oli vain viisi tv-jaksoa ja kesken oleva lelusarja.
Vaikea kuvitella, että kukaan tarttuisi näihin muotopuoliin.
-No minä. -Geoffrey-kirahvi?
Toys "R" Us tunnetusti tarttui kaikkeen.
-Kaikkeenko? -Kaikkeen.
Toys "R" Usin avulla Playmates voisi kilpailla isojen poikien kanssa.
Isot firmat.
Annoin luvan tehdä -
6 000 kappaletta.
Pienestä tilauksesta huolimatta käytiin töihin.
Meillä oli kilpikonnat ja Tikku. Sekä Silppuri.
Ja April O'Neil.
Hahmo on yhä syvältä.
Oli Bebop, Rocksteady ja Jalkaklaani, pahissotilaat.
Kesäkuussa 1988 kymmenen figuuria ja viisi ajoneuvoa lähetettiin -
Toys "R" Us -liikkeisiin.
Katsotaan, miten käy.
Odotus ei ollut pitkä.
Pian Toys "R" Us tilasi lisää.
Tilattiin 50 000 lisää.
Ne menivät kuumille kiville.
Se on ainoa kerta urallani,
kun olen nähnyt kaupan hyllyt tyhjinä.
Ei kilpikonnia hyllyssä.
Menin toiseen kauppaan.
Ei kilpikonnia hyllyssä.
-Menin kolmanteen. -No, ymmärsitte yskän.
Tiesimme iskeneemme kultasuoneen.
Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat
Playmatesilta
Olin 11-vuotias.
Näin omituisen lelun.
Sillä oli kilpi ja vyö, jossa oli aseita.
Mietin, että mikä ihme se on?
Ne kymmenen ensimmäistä figuuria ovat ikonisia.
Niissä on leikkisyyttä,
jota ei ollut muissa sen ajan figuureissa.
Ne olivat hauskoja.
Cowabunga, tyypit!
Turtleseista tuli sensaatio yhdessä yössä.
Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat ovat ostetuimpia lelufiguureita.
Ne veivät Playmatesin huipulle.
Nuo maksavat miljoona dollaria.
Mutta uusin iso firma ei ollut ainoa, joka näki vihreää.
Sekit olivat isoja.
Ensimmäinen iso sekki taisi olla miljoona dollaria.
Pitelin sekkiä, jonka tallettaisin tililleni. Niin paljon rahaa...
Kiitos Mark Freedmanille, joka neuvoi meitä.
"Kun saatte rahaa, säästäkää tai sijoittakaa se."
Kertoiko Kevin ostaneensa tankin?
Se oli M5A1 Stuart -tankki.
Leikimme värikuulasotaa. Piilouduin tankkiini.
Eastmanin vetäydyttyä suojakuoreensa -
Mark Freedman kävi hyökkäykseen toisella rintamalla.
Halusin tarjota faneille jotain isompaa ja parempaa.
Halusin tehdä live action -elokuvan.
Hyvä ajatus!
Tai sitten ei.
Olemme nähneet live action -elokuvia sarjakuvahahmoista.
Ne eivät toimi.
Playmates ei lämmennyt ajatukselle.
Heistä keikutin venettä. Meillä oli jo tv-sarja.
Kaikki eteni hyvin ja rahaa tuli.
Mutta tiedän, että jos jää paikalleen, käy huonosti.
Pitää mennä eteenpäin.
Mark Freedman esitteli ideansa Golden Harvest -elokuvayhtiölle.
Meillä oli parhaat stuntnäyttelijät.
Pitäisi vain laittaa neljä kaveria pukuihin.
Mahtavaa!
Minulla oli myös Jim Henson.
-Itse Muppet-maestro? -Niin.
Cowabunga!
Ehkä Markin idea toimisi sittenkin.
Minulla on täydellinen vaisto.
Pian hän saisi käskeä Playmatesin kieltäytyjien syödä varispitsaa.
Elokuva valmistui, ja esitimme sen Playmatesille.
Richard Sallis tuli luokseni,
katsoi minua kohteliaasti ja sanoi:
"Mokasit pahasti, Freedman."
Luulimme olevamme pulassa.
Tv-sarja oli iloinen ja hilpeä. Elokuva taas...
Sen vastakohta.
Lähtiessäni mietin, mitä hittoa olin mennyt tekemään.
Siinä meni vaisto.
Tilanne oli synkkä, kun elokuva sai ensi-iltansa maaliskuussa 1990.
Sanomattakin on selvää, että elokuva -
rikkoi ennätyksiä.
Cowabunga!
KILPIKONNIA KANNATTAA KANNATTAA
Se tuotti 134 miljoonaa.
Se oli silloin menestynein indie-elokuva.
Soitin Playmatesille.
Kysyin, että miten lelumyynti.
Ei kilpikonnia hyllyssä.
Myyty loppuun. Kaikkialla.
Elokuvan rikkoessa ennätyksiä Playmatesin tuotot kasvoivat.
Myimme 100 miljoonaa figuuria pelkästään vuonna 1990.
Valtasimme 80 % poikien lelumyynnistä.
Joka päivä oli joulu.
Lapset halusivat lisää Casey Joneseja.
Casey Jones, urheilusoturi.
Vastatakseen kysyntään Playmatesin piti käyttää päätään.
Meidän piti julkaista uusi hahmo joka kuukausi.
Tässä on Nahkapää!
Nimesimme erään hahmon Pitsanaamaksi.
Uutta, uutta.
Sitten oli Ray Fillet.
Kenraali Traag.
Uutta...
Mutagen Man.
Teimme jättihyttysenkin.
Ne myivät täyttä häkää.
Jos ajattelet seuraavasti...
Pidän leikkiseteistä.
...sinua ei unohdettu.
Leikkisettejä oli kaksi.
Viemäri-setti oli kilpikonnien ja Tikun tukikohta.
Sillä voi leikkiä katutasossa tai maan alla. Uskomatonta.
Technodrome oli pahiksen setti.
Siinä oli iso, silmällinen pallo, joka oli telaketjujen päällä.
Sen sai taitettua auki, jolloin paljastui vankila.
Nähdessäni sen ensi kertaa ajattelin:
"Minä hitto ostan sen."
Itse kilpikonniakaan ei silti unohdettu.
Emme julkaisseet nakuja kilpikonnia,
vaan otimme mukaan eri teemoja.
Oli urheilu-, samurai- ja avaruusteema...
Eräs isoimmista lelusarjoista.
Osin siksi, että samoja hahmoja julkaistiin eri asuissa.
Oli hiphop-kilpikonnia ja hirviö-kilpikonnia.
Voltti-kilpikonnia.
Trolli-kilppareitakin.
Ne olivat mahtavia. Rumia mutta söpöjä.
Inhosin niitä.
Star Trek -kilpikonnia.
Donatellolla oli vulkanuslaiset korvat.
Luolamiehiä.
Länkkäreitä.
Kilpikonna muuttui lemmikistä ninjakilpikonnaksi.
Luolamies-kilpikonnat. Entä länkkärit?
Juurihan sanoin.
-Oli miten oli. -Kaikkea löytyi.
En pysy mukana.
Siirrytään elokuvafiguureihin.
Eikö Playmates tehnyt niitä?
-Ei ekasta leffasta. -Miksei?
He eivät halunneet tukea niin väkivaltaista elokuvaa.
Ehkä he voisivat tehdä uuden elokuvan?
Teimme Mönjän salaisuus -elokuvan.
TEINIMUTANTTININJA- KILPIKONNAT II: MÖNJÄN SALAISUUS
Kehitimme äkkiä figuureja toisesta elokuvasta. Niistä tuli menestys.
-Hetkinen. -Entä Vanilla Ice -figuuri?
Ei hätää. Tässä tulee.
Se biisi ei vanhene.
Jokin alkoi vanheta kolmannessa elokuvassa kahden vuoden päästä.
Mikä sen nimi olikaan?
Mietimme, että ehkä pitäisi lopettaa siihen.
Huonosti ei mennyt vain elokuvalla.
Tv-sarjan katsojaluvut alkoivat laskea.
Samoin lelujen myynti.
Kolmannes liiketoiminnasta meni alamäkeä vuonna 1996.
Turtlesien alamäki oli pohdinnan paikka.
Piti tehdä vaikeita päätöksiä.
Tarvittiin uusi sarja.
Oli puhetta live action -telkkarisarjasta.
Ja miksi ei?
Foxin Power Rangers -sarja oli menestynyt hyvin.
Haluatko nähdä katsojaluvut?
Sabanin yhtiö osasi tehdä Turtleseista live action -sarjan.
Haim ryhtyi töihin -
ja pyysi apuun Fox Kids -kanavan Margareth Loeschin.
Margareth halusi jotain erilaista. Hän tahtoi mukaan tyttökilpikonnan.
En muista sellaista.
Se oli varmaan lelufirman pyyntö.
Power Rangers oli todella suosittu.
Siinä oli kaksi tyttöhahmoa, jotka toivat tyttökatsojia.
Anna meidän auttaa.
He kai halusivat samaa.
Tyttökilpikonna tarvitsisi Eastmanin ja Lairdin luvan, kuten kaikki muukin.
Sanoin, ettei se ollut,
mitä alun perin suunnittelimme, mutta miksi ei.
Yksi suostui.
-Ja Peter... -Ei ikinä!
Niitä on neljä. Leonardo, Michelangelo, Raphael ja Donatello. Se siitä.
-Olen viides kilpikonna. -Et taida olla.
Ilman Lairdin lupaa uusi tv-sarja menisi myttyyn.
Meidän pitäisi laajentaa lisenssiä, tai ei tulisi tuloja.
Se oli isoin riitamme kilpikonnien suhteen.
Lopulta Laird myöntyi, mutta yhdellä ehdolla.
Hän pyysi minua valvomaan tilannetta -
ja tavallaan astui sivuun.
En voinut hyväksyä sitä.
Se ei kelvannut lapsillekaan.
Sabanin ohjelma ei menestynyt.
Fanit inhosivat sitä.
Tyttökilpikonna?
Kyse ei ollut sukupuolesta. Se vain oli liian väkinäistä.
Olemme mutanttipoika ja mutanttityttö.
Emme sukua.
En syyttele ketään.
Minä näytin sille vihreää valoa.
Joskus voittaa ja joskus häviää.
Jotkut hävisivät enemmän.
Melkein heti Turtlesien tultua kaikkien tietoisuuteen -
fanit olivat ehdottaneet viidettä kilpikonnaa.
Meistä molemmista se oli typerä ajatus.
Kun Kevin sitten kannatti ideaa,
tuntui kuin hän olisi pettänyt yhteisen ajatuksemme.
Se osoitti, miten olimme erkaantuneet toisistamme.
Se kävi vähitellen.
Olimme kuin veljeksiä ja sitten teimme pelkkää bisnestä.
Emme viettäneet tarpeeksi aikaa yhdessä. Side katkesi.
Miragen siteen hajotessa -
myös Eastmanin into Turtleseita kohtaan alkoi laantua.
Turtlesit olivat hänelle tärkeitä oman aikansa,
mutta hän halusi jotain muuta.
Olin valmis siirtymään muihin projekteihin.
Pete oli päättänyt, ettei koskaan myisi oikeuksiaan.
Sovimme, että hän ostaisi minun osuuteni.
Lähes 20 vuoden jälkeen -
kämppäkavereiden, kumppaneiden ja ystävien tiet erosivat lopullisesti.
Olisipa käynyt toisin.
Toivon, että olisimme olleet yhtä läheisiä kuin alussa.
Tyttöhuolien helpotettua Peter palautti kilpikonnat viemäreihin.
Synkempää, jännempää.
Ja tuottavampaa.
Näytä mulle rahat, beibi!
Teimme paljon leluja.
Uudet kilpparit, uudet aseet...
Turtlesien suosio nousee ensin kattoon ja laskee sitten lopulta.
Vuonna 2009 tuntui, että Turtlesit vain ratsastivat maineellaan.
Siinä vaiheessa Turtlesit olivat suosionsa huipulla.
Taas tarvittiin kasvojenkohotus.
Onneksi uusi hahmo saapui juuri kreivin aikaan.
Tyttökilpikonna.
Ei ikinä!
-Se oli vitsi. -Selvä.
Kyseessä oli kansainvälinen monialayritys.
Mediayhtiö Viacom ilmoitti haluavansa ostaa Turtlesit.
Ehdotus kävi järkeen.
Tytäryhtiö Nickelodeon näytti pesusieniä ja Doraa,
mutta he seikkailivat itsekin.
Meillä ei ollut suosittua toimintafiguuriohjelmaa.
Peter Lairdilla puolestaan oli.
Oli vain yksi ongelma.
Hän ei halunnut myydä.
No, se oli siinä.
En muista sanoneeni niin.
-Älä katkaise. -No...
Voisin myydä, jos tarjous olisi kohtuullinen,
mutta en varmaan pitkään aikaan.
Tarjosimme 60 miljoonaa.
Se vaikutti oikealta hetkeltä.
Sopimuksesta hyötyivät muutkin kuin Peter ja Nickelodeon.
Sopimuksessa oli mukana myös Playmates Toys.
Playmatesille uutinen oli hyvä.
Eikä siinä vielä kaikki.
-Minäkin tienasin vähän. -Ja vaikkei hänellä ollut osaa tai arpaa,
Vanilla Icekin oli tyytyväinen.
Hetkinen. Sopii.
Entä Kevin Eastman?
Hän ei saanut mitään.
60 miljoonaa.
Harmin paikka.
Mutta kun Viacom alkoi toteuttaa mutanttisuunnitelmaansa,
tapahtui jotain odottamatonta.
Aloin saada pyyntöjä jatkaa Turtlesien parissa.
Minua pyydettiin avuksi elokuvaan, tv-ohjelmaan ja sarjakuvien tekoon.
Minä suostuin.
Eastman oli mukana, ja Nickelodeonin uusi vuoden 2012 Turtles oli menestys.
Olemme hyviä.
Muutkin kuin lapset katsoivat sitä.
Moni aikuinen katsoi sitä lastensa kanssa.
Turtlesien parissa varttuneet halusivat jakaa sen perheidensä kanssa.
Playmatesin kannalta lisäkatsojat lisäsivät myyntiä.
Lelut menivät kuin kuumille kiville jo ennen tv-sarjan ilmestymistä.
Sekä sen jälkeen.
Teimme yhteistyötä WWE:n kanssa.
Sekä elokuvan jälkeen.
Pidän uusista leffoista. Ne ovat mahtavia.
Mahtavasta puheen ollen,
vain vuodessa Nickelodeonin Turtlesit tuottivat 475 miljoonaa dollaria.
Ei huono alkusijoituksella:
60 miljoonaa.
Kun Nickelodeon lopetti Turtlesien esittämisen vuonna 2017,
kanava päättikin tehdä uuden sarjan.
-Eikö se lopukaan? -Se vasta alkaa.
Näytös alkaa!
Teini-ikäisten mutanttininjakilpikonnien nousu oli tilaisuus näyttää,
mitä oli tapahtunut aiemmin. Se on kasvutarina.
Taistelette kuin harjaantumattomat pellet!
Se oli tietenkin myös hyvä tilaisuus tehdä lisää leluja.
Turtlesit kuuluu keksiä aina uudelleen.
Hahmojen pitää olla erilaisia joka sarjassa.
Vuoden 2018 Turtlesien muutos oli entistä radikaalimpi.
Nämä ovat vuodesta 2012 vuoteen 2017.
Nämä ovat vuoden 2018 luomuksia.
Uskomme niiden suosioon.
Toivotaan parasta.
Turtlesien aloittaessa uuden kappaleen matkalla,
joka on kestänyt jo yli 30 vuotta,
viides kilpikonna Mark Freedman, joka luki itse julkaistua sarjakuvaa,
on saanut nähdä kansainvälisen ilmiön, jolla myytiin miljoonia leluja.
En kertaakaan pitänyt tätä itsestäänselvyytenä.
Sain tilaisuuden rakentaa brändin omalla tavallani -
ja näyttää kaikille kieltäytyjille.
Heistä ajatus oli järjetön.
Kaksi sarjakuvataiteilijaa, jotka eivät päässeet Marvelille tai DC:lle,
päättivät parodioida supersankareita.
Miksi se toimisi? Se kuitenkin toimi.
Ja on toiminut koko ajan.
Mikä näissä maan alla elävissä sankareissa -
pitää ne voimissaan läpi vuosikymmenten?
Suosion voi jäljittää huumorin ja toiminnan yhdistelmään.
Se johtuu siitä, että ne elävät viemäreissä.
Se johtuu niiden luonteista.
Kaikki ovat yrittäneet kopioida niitä, mutta se ei toimi.
Minusta olennaista on aina ollut se,
miten Pete ja Kevin loivat jotain, jota rakastivat.
Sen jälkeen kaikki eteni omalla painollaan.
Se on aitoa.
Vanhaan ystävyyteen perustuva Turtlesien perintö jatkuu yhä.
-Siistiä! -Mutta Kevinin ja Peterin -
kokemukset Northamptonissa eivät olleet kangastusta.
Kemiamme sopivat yhteen. En ollut ennen kokenut moista.
Meillä oli paljon yhteistä.
Täällä Turtlesien synnyinseudulla uneliaassa Uudessa-Englannissa -
alkoi ystävyys, joka kenties solmitaan tänään uudelleen.
Kevin on siisti tyyppi.
Minua kaduttaa se, ettei hän enää ole osa elämääni.
Kaipaan Peteä, mutta silta on vaikea rakentaa uudelleen.
Onpa hauska nähdä.
Turtlesien suosio oli huipussaan.
Pete on 8 vuotta vanhempi. Hän oli asettunut aloilleen.
Minä olin 23-vuotias.
Minulla oli rahaa, ja olin sinkku.
-Eikö tämä olekin ekoilta lelumessuilta? -On. Vuodelta 1988.
Työnsin hänen kauemmas, koska halusin muuta.
Halusin nähdä maailmaa.
Asensimme ikkunan.
Tarkoitus oli istua ikkunan molemmin puolin.
Minä olisin toisessa huoneessa, sinä täällä.
Vaihtelisimme sivuja ikkunan kautta.
-Niin ei käynyt. -Ei niin.
Olemme tässä pisteessä minun tekojeni takia.
Jälkikäteen ajatellen olisin tehnyt paljon toisin.
Muistelen niitä aikoja lämmöllä.
Cowabunga. Mistä se on?
Silloin meitä kiinnosti piirtäminen.
Olimme kilppari-isiä.
Pidimme huolta lapsistamme.
Sitten ne adoptoitiin.
Minä tussasin tietyt hahmot ja sinä toiset.
Neuvotteluissa Viacomin kanssa -
pidätin oikeuden julkaista sarjakuvaa itse, jos niin haluaisin.
En voinut elää ilman sitä mahdollisuutta.
Ehkä joskus piirrämme sitä taas.
Aika näyttää, palaavatko Eastman ja Laird joskus vielä alkuun.
Kaksi kaverusta, jotka viihdyttivät toisiaan.
Ja tussasivat toistensa piirrokset.
Olisi kiva palata niihin alkuaikoihin,
joina Kevin ja minä piirsimme sarjakuvaa yhdessä.
Kaipaan sitä.
Haluatko piirtää vai tussata?
Piirtää. Hetkinen. Piirränkö Raphatellon vai Donanardon?
Tekstitys: Saara Lindström