Previziunea pentru astăzi... Peste 23 grade !
E foarte cald şi senin în nord-vestul Statelor Unite.
Va fi o zi minunată, Seattle !
N-are de unde să ştie asta. E un idiot.
Poate fi cea mai oribilă zi din viaţa lui.
- De ce e televizorul deschis ? - Voiam să aflu cum e vremea.
- Azi plec la drum. - De două săptămâni spui aşa.
Doar pentru că Link McNeil se apropia
de momentul transplantului. Am vrut să termin treaba.
Nu mai pot să amân plecarea la Zurich.
Luni e şedinţă cu medicii spitalului
şi, dacă nu sunt acolo, las o primă impresie groaznică.
Pierd controlul înainte de a începe.
Aşadar...
acum ne luăm rămas-bun ?
- Nu e suficient cel de azi-noapte ? - Nu.
Nu, Owen ! Am întârziat deja din cauza ta.
Ba din cauza lui Meredith. Aţi băut până la două noaptea.
Ne-am luat rămas-bun. Noi nu ne luăm rămas-bun aici.
Mai târziu vin la spital să văd cum se simte ultimul copil operat.
Ne luăm rămas bun aici, apoi ne vedem acolo
şi o să mă simt... Ne luăm alt rămas bun.
Nu, trebuie să plec.
Ştiţi cum se spune ?
"Cine ştie, mâine poate mă calcă autobuzul."
Pare prea exagerat.
Fir-ar ! Telefonul meu e mort !
Până când un prieten e călcat de autobuz.
Am nevoie de încărcător european. Trebuie să mă duc la prostia aia de mall !
Ne vedem mai târziu.
Nu ştim niciodată ce zi ne aşteaptă.
Ce faceţi ?
Zozo e în camera ei, se îmbracă,
iar omuleţul a făcut treaba mare.
- Cum a fost drumul ? - Greu, dar...
Avem locuinţă în Washington. Avem casă la oraş, în Foggy Bottom.
- Da ? - Încheiem contractul într-o lună.
Trebuie să semnezi hârtiile.
- Ce zi e azi ? E marţi ? - E joi.
Bun. Amy se ocupă de operaţiile mele. Eu dorm toată ziua.
Bine, dar întâi schimbă-l, iar eu mă uit peste hârtii diseară.
Vrei să vezi din nou broşura, să-ţi aminteşti cât de mult îţi place ?
E frumoasă !
E batmobilul ! Ori asta, ori barcă.
- Toată lumea din clinică are barcă. - Ţie îţi plac bărcile ?
De unde să ştiu ? N-am avut niciodată.
- Vrei să-ţi cumperi sculă pentru şosea ? - Asta sau barcă.
Nu cred că ţi se potriveşte.
- De ce-ai venit ? - Pentru prima mea anoplastie.
Lebackes te pregăteşte ? O să fii dr Gaură-de-fund junior ?
Nu se poate ! Aşa o să fii poreclit.
N-o să-i aud fiindcă o să demarez în trombă cu asta.
- Felicitări, Găurică-de-fund ! - Mulţumesc.
Te-ai gândit cine va ocupa cele trei locuri libere din consiliu ?
E unul singur. Shepherd şi Grey îşi păstrează locurile.
Vom face videoconferinţă din Washington la şedinţe.
Yang spune că n-o să aibă timp.
Cred că vrea să lase totul în urmă. Înseamnă că doar locul ei e liber.
'Neaţa, domnilor !
Vă veţi bucura să aflaţi că Braden Morris, fostul băiat din balon,
a avut primul control la pediatru. E sănătos ca un cal !
- Scuzaţi-mă, am consultaţie. - Puteţi rămâne. Ar trebui...
- Care-i treaba ? - Veşti triste.
Fundaţia ne-a redus bugetul,
nu vă mai putem finanţa laboratorul genetic.
Şi cine o să-l finanţeze ?
Îl închidem. Nu dă rezultatele altor proiecte...
N-ai auzit ce-am spus ?
Am dat unui copil cu imunodeficienţă un virus HIV dezactivat şi l-am salvat !
Şi a fost cât pe ce să fim daţi în judecată.
Era să vă pierdeţi dreptul de practică şi să faceţi închisoare.
Meritul ăsta vreţi să vi se recunoască ?
Da ! Şi tu ar trebui să faci la fel !
Acum doi ani te ştergeam la fund şi îţi schimbam scutecul.
Iar tu vrei să-mi faci aşa ceva ?
Nu, n-o să accept.
- Ţine de buget şi s-a făcut deja. - N-o să stau cu mâinile-n sân !
- Ai vorbit cu Leah ? - Da.
E tot pe canapea, deprimată, mănâncă tot ce prinde.
A spus ce va face ?
Nu vorbeşte, parcă e catatonică.
Tu ce faci ?
Am clampat un anevrism cu dr Shepherd.
- "Ciobanu" sau "Ciobăniţa" ? - Ciobăniţa.
- Pe bune ? "Ciobăniţa" ? - Scuze, dar e derutant.
- Îmi place. Ciobăniţa... - Înainte era doar "surioara lui Shepherd".
Edwards, îţi place la neurologie ?
- Da. - Să nu te mai aud cu asta.
I-am trimis două e-mailuri dr Yang în legătură cu copiii cu canal,
iar răspunsul ei a fost: "Nu te priveşte".
Sunt şefa Cardiologiei, şefa ei. Felul în care mi se adresează uneori...
- Dr Pierce, eu... - Maggie sau Margaret.
Maggie e foarte bine.
Dr Yang vine mai târziu pentru ultima examinare a copilului.
- Înainte să... - Şi pleacă ?
Definitiv ?
Da, pleacă astăzi.
Asta e tot ?
Da. Am un pacient pregătit de operaţie.
Pe acolo.
Încep să mă obişnuiesc.
Şefu' ! Pot să vă vorbesc ?
- Vorbeşti deja. - În particular.
Putem să intrăm un minut în sala de intervenţii ?
- Spune odată, Kepner. - Sunt însărcinată.
Ştiu că e neaşteptat şi devreme
şi o să vă fie foarte greu, dar o să muncesc până o să iasă din mine.
Femeile Kepner sunt făcute să aibă copii. Îi naştem la locul de muncă.
Kepner, mă bucur pentru voi. Sunt încântat.
- Felicitări ! - Mulţumesc !
A fost mai devreme decât credeam, dar mama spune că, dacă aştepţi
momentul potrivit să faci un copil, mori fără copii.
- Avem ştiri de ultimă oră... - Dă-l mai tare.
...despre o explozie foarte mare.
S-a întâmplat acum câteva minute la mallul Seattle.
Primim informaţii că sunt mulţi morţi şi zeci de răniţi.
Autorităţile n-au stabilit încă...
- Chemaţi toţi chirurgii. - Eliberaţi camera de gardă.
- Aduceţi-i la mine. - Externaţi pacienţii în stare bună.
- Anulaţi operaţiile care nu sunt urgente. - Să-i ducem la etaj.
- Izolaţi etajul ăsta. - Aduceţi paturile şi tărgile aici.
Banca de sânge să trimită tot sângele cu grupa 0 negativ.
Toată lumea se întreabă: "Este acesta un act terorist ?"
ANATOMIA LUI GREY Sezonul 10 Episodul 24
Traducerea: BlackAmber, ploi78 & JohnnyB
Comentarii pe www.tvblog.ro
- Deci e un atac cu armă chimică ? - Nu spun asta.
Unii pacienţi prezintă vezicule şi erupţii pe piele,
dar cauza e necunoscută.
S-ar putea să nu fie nimic, dar luăm măsuri de decontaminare.
Mesajul principal e următorul:
suntem echipaţi complet pentru îngrijirea răniţilor.
Dacă veniţi la spital să căutaţi o persoană dragă,
dacă...
dacă aţi pierdut pe cineva,
vă rog să nu veniţi la intrarea sălii de urgenţe, ci la intrarea principală.
- Vă mulţumesc. - Încă o întrebare !
Domnule doctor Hunt ! Sunt Ray Pelletier, Apărarea Naţională.
Trebuie să discutăm cu nişte pacienţi.
Urmaţi-mă.
Du-l la sala de intervenţii patru.
Care e situaţia, Kepner ?
Am primit peste 30 de răniţi şi vin mai mulţi.
Zonele de triaj sunt pregătite: răniţi foarte grav, aici, cei grav, aici.
- Răniţi uşor, pe coridor. - Şi la etaj ?
Am început rotaţia sălilor de operaţie, un chirurg în fiecare.
- Predare şi preluare fixe. - Bine. Vorbeşte cu ei.
Ajută-i să găsească pe cine caută şi pune-ţi o mască.
Da, mulţumesc. Pe aici.
Aţi sunat la dr Cristina Yang.
Sunt...
Sălile de la unu la trei sunt de chirurgie generală.
Ne trebuie mai multe. Neurologia, la patru, cardiologia, la cinci.
- Cine e la cardiologie ? - Pierce, noua şefă de secţie.
Bine. Kepner are nevoie de ajutor la triaj.
- Karev, ai văzut-o azi pe Yang ? - Nu. Nu era cu tine ?
Ba da, dar zicea că se duce la mall.
Glumeşti !
Nu ne facem griji până nu e ceva sigur, dar, dac-o vezi, mă anunţi, da ?
- Să nu-i spui lui Mer ! - Nu.
Traheea arată bine. Trebuie să coasem tăietura.
- Băşicile astea ce sunt ? - Încă nu ştim.
Facem analize.
Nu-l găsesc. L-am căutat peste tot.
- M-am uitat şi afară. Nu-l găsesc. - Pe cine ?
Pe Leo, băiatul meu. Era cu mine.
- Cumpăram pantofi când... - Marilyn, o să-ţi fac un sedativ.
Respiră.
Cum arată Leo ?
Are zece ani, e şaten, are părul lung, prea lung, nu vrea să se tundă.
Are ochi căprui şi are aparat dentar.
Dacă e aici, îl vom găsi.
Leanne, eşti însărcinată în 31 de săptămâni ?
Eşti pe ultima sută de metri. Şi eu aştept un copil.
- Copilul n-o să păţească nimic ? - Trebuie să te operăm la braţ,
dar, dacă copilul va fi în pericol, va trebui să facem cezariană.
- Nu, e prea devreme, e prea mică. - Copilul tău nu va păţi nimic.
- Nu e copilul meu. - Poftim ?
Nu e al meu, sunt mamă surogat. Lăsaţi-l să ajungă la termen, vă rog.
- E copilul lor. - Vom face tot ce putem.
Sunt foarte drăguţi, au încredere în mine şi o să-i doboare vestea,
iar eu îi plac.
Acum trebuie să ne ocupăm de tine. Nu-ţi face griji.
Unu, doi, trei !
S-o ducem la reanimare şi să schimbăm sala.
- Imediat, dnă doctor. - Următorul !
- Când ai venit ? - Imediat ce am aflat. Te simţi bine ?
- Foarte bine. - Vrei să facem schimb ?
- Nu. - Sigur nu vrei ?
Derek, vrei să-ţi preiau munca, lasă-mă s-o preiau.
- Pacientul următor. - 26 de ani,
hematom subdural fronto-parietal stâng.
N-o poţi face prin gaura de trepan, trebuie să...
O să văd când ajung acolo.
Faceţi loc, oameni buni !
Te ajut eu.
- Ce cauţi aici ? - Nu e clar ?
Am venit să-mi văd fiul.
Se pare că voi fi bunică.
Webber, ne trebuie încă o sală de operaţie. Poţi să te duci la şase ?
- Încep să-ţi trimit pacienţi. - Imediat.
E zi de şcoală. N-ar trebui să fii la ore ?
- Ce căutai la mall ? - Unde e Nicky ? Unde mi-e prietenul ?
Nicky nu-i aici, Mike. Suntem doar noi. Vrei să vorbeşti cu mine ?
Ce era în rucsacul prietenului tău ?
Mike !
Are timpanul perforat. S-ar putea să nu vă audă.
Vine cu mine. Ia-i hainele.
Nu-l puteţi lua, trebuie supravegheat.
Spuneaţi că nu e rănit grav.
Am spus că deocamdată e bine.
- Dar leziunile interioare durează... - Bun, deci spuneţi
că a fost foarte aproape de explozie ?
- Nu, spun că... - Chiar lângă ea ? Alerga...
- Avem nevoie de ajutor ! - Mă ocup eu, dnă doctor.
Ritmul cardiac s-a accelerat. Are abdomenul rigid.
- Trebuie să-l operăm imediat. - Doamnă, nu ştim dacă s-a terminat.
Dacă moare înainte să-l interoghez, nu avem niciun indiciu.
Şi dacă nu e el, aveţi un civil mort căruia nu i-aţi dat voie să fie tratat.
- La o parte ! - Doamnă, vă rog !
Sunt doctor. Dv sunteţi şef acolo, eu, aici. La o parte din calea mea !
Lasă-i să treacă.
- Am nevoie de ajutor ! - Ce s-a întâmplat ?
Era bine şi s-a prăbuşit dintr-o dată.
Traheea e eliberată, nu sunt zgomote respiratorii, dar nu-i simt pulsul.
Adu trusă de urgenţă, cateter toracic şi trusă toracică.
- De când e leşinat ? - De aproape un minut.
- A fost decontaminat ? - Nu.
- Decontaminează-l ! - Imediat !
Dă peste tot ! Aşa.
Stai, opreşte !
La dracu' ! Am nevoie de trusa toracică !
- Aduceţi-mi imediat o trusă toracică ! - Am adus. Poftim.
Doamne, bine că eşti aici !
- Sigur că sunt. - Hunt zicea că te-ai dus la mall.
N-am avut timp. Ce a păţit ?
Pierdere bruscă a semnelor vitale cu plagă penetrantă la torace.
Trebuie să-l deschizi.
- N-o faci tu ? - Nu, fă-o tu, te descurci.
- Dumnezeule ! - Ce e ?
Voiam să mă duc la mall.
Diane, autorităţile îi caută pe aceşti bărbaţi pentru interogatoriu.
Au fost văzuţi intrând în mall cu câteva minute înainte de explozie.
Bineînţeles, întrebarea cea mai importantă este:
ar putea să mai urmeze şi alte atacuri ?
Aşa este.
De fapt, unii se întreabă dacă ar putea fi o strategie teroristă
să trimiţi victimele la spital şi apoi să ataci spitalul.
Alana, crezi că e bine să stai acolo ?
Da, nu-i aşa ? E o situaţie extreme de periculoasă.
- Ce a spus ? - Să închidă cineva televizorul ăla !
Nu, am lucrat aici până acum două săptămâni.
- Ee în regulă. Lăsaţi-o. - Ce pot să fac ?
Cei galbeni, roşii şi verzi sunt pe hol.
Vezi ce au şi tratează ce poţi.
Bine, dar nu am drept de practică.
- Nu pot să operez... - Fă ce trebuie făcut şi gata.
Şi dacă vezi un băieţel de 10 ani, şaten,
cu ochii căprui şi cu aparat dentar, caută-mă.
- Să mergem ! - Faceţi loc !
Hai să mergem ! Următorul ! El ?
Are peritonită, probabil de la o perforare a intestinului.
La tomografia craniană s-a văzut o posibilă leziune cerebrală.
Am chemat un neurochirurg pentru o consultaţie.
Bine.
Bine... Bailey, cei de Apărarea Naţională vor să vorbească cu el,
e un posibil suspect, deci sună-mă când termini.
S-a făcut.
Amputare transradială... sub cot, în cel mai bun caz.
De ce ar pune o bombă într-un mall ?
Nu e nimic acolo.
Sunt doar oameni... oameni obişnuiţi.
Vor să ne sperie.
Aşa ne sperie cel mai tare.
A apărut erupţia aia la vreunul dintre doctori ?
Încă nu, şi asta e bine. Înseamnă că nu se transmite prin aer.
La ştiri au spus că s-ar putea să atace spitalele acum...
- Edwards, taci, te rog. - Ziceam şi eu aşa.
I s-a rupt apa ?
Monitorul arată că are bradicardie fetală.
- Pulsul fătului scade. - Cheamă imediat un obstetrician !
Şi cheam-o şi pe dr Robbins.
Spune-i că s-ar putea să avem un copil născut prematur.
Imediat.
Ce faci aici ? Parcă aveai o întâlnire importantă.
Au aruncat în aer oraşul, Mer. Nu pot să plec.
Eu zic să pleci. Nu se leagă nimeni de Elveţia.
Noi o să plecăm la Washington.
Semnăm diseară actele pentru casă.
E drăguţă. O să fie bine.
Ce faci ?
Mă bucur pentru tine. Aşa se face.
- Chiar te bucuri ? - Trebuie să intru în operaţie.
Alex i-a făcut o toracotomie de urgenţă unui copil.
Urmăreşte-mi degetul.
Nu văd cu el. Îl mai am ?
Da, e acolo.
E din cauza creşterii presiunii în cavitatea orbitală.
- Mănuşi. - Eşti bine ?
Aveţi puţin sânge în spatele ochiului şi o să-l scot.
O să usture puţin.
Bine.
Acum urmăriţi-i degetul.
Bine.
Acum deschideţi.
Încep să văd ceva.
Văd.
Vă mulţumesc !
- Va mulţumesc din inimă. - Cu plăcere.
Ross ! Am nevoie de tine în sala de operaţii !
Puştiul are aparat dentar ?
Yang, tocmai am primit un telefon de la Banca de Organe.
Au tot încercat să dea de tine.
Mi-a murit telefonul.
Au o inimă disponibilă pentru Link McNeil.
Acum ?
Le spunem să o ducă la Seattle Pres, nu ?
- Pentru că aici nu... - Nu, nu, s-o trimită aici.
Trebuie să fac asta aici. Sună la familia McNeil să vină.
Centrul de criză de la spitalul Memorial Grey Sloan.
Byron, ce ne poţi spune ?
Ce noutăţi ai de la spital ?
Diane, exista temeri că erupţiile de pe pielea pacienţilor
ar putea fi cauzate de expuneri la radiaţie
- de la o aşa-numită "bomba murdară". - La naiba !
Şi se tem că nu pot fi tratate aşa de uşor
precum cele de la un atac chimic, aşa cum se credea înainte.
- Însă adevărul este... - Adevărul este că habar nu ai.
Îl avem aici pe chirurgul şef.
Minţi oamenii.
Vorbeşti de antrax. Vorbeşti de radiaţii.
Dar nimeni nu ţi-a spus asta.
Adevărul este că nu ştim cât de grav e.
Aşa că nu mai faceţi presupuneri, relataţi ce ştiţi sigur
şi nu mai speriaţi oamenii degeaba.
Cine v-a dat drumul aici ?!
Afară. Opriţi-vă. Închide camera.
Se pare că am pierdut legătura cu Byron.
Nervii sunt întinşi la maximum,
aşa cum e de aşteptat în astfel de situaţii.
Rămâneţi cu noi. Vom reveni imediat.
Sunt gata. Unde e obstetricianul ?
Nu a venit, însă am pregătit-o eu.
Scăderile de puls sunt foarte dese.
Trebuie să scoatem copilul imediat.
- Unde naiba e obstetricianul ? - Pulsul a scăzut la 60 de bătăi pe minut.
Avery, o să mă ajuţi tu.
- 50 de bătăi acum. - Bisturiu de 10.
Mai rezistă, micuţo. Te scoatem noi de acolo.
O să aibă nevoie de un capsator.
Am izolat hilul... Capsator.
Cum o să te descurci cu asta ?
- Cu ce ? - Cu plictiseala.
Cariera ta o să constea în a face găuri de fund.
Cum de n-o să te sinucizi ?
Du-te naibii ! O să-mi înec grijile la mine pe barcă.
Pregăteşte o rezervă.
Da, sigur. Tocmai ai văzut un copil,
ai ştiut că are hemotorax, l-ai deschis şi l-ai făcut bine.
N-o să mai faci asta niciodată.
N-o să mai salvezi copii cu mingi de ping-pong
şi n-o să mai faci o stomă dintr-un apendice... Capsator.
De unde ştii că am făcut asta ?
Credeai că nu am observat
că încercai să-mi schimbi părerea despre tine ?
Credeam că eşti competent...
De fapt, nu.
Când ai venit aici, credeam că eşti un imbecil,
dar ai devenit competent, aşa, ca un depanator.
Însă până la urmă, a trebuit să recunosc că eşti bun...
că ai mâini bune, gândeşti repede, reacţionezi şi mai repede.
Nu o să fii niciodată la fel de bun ca mine,
dar eşti foarte, foarte bun.
Hai să facem proba.
- Irigă. - Mulţumesc, Shane.
Şi o să pui tot talentul ăsta la sertar.
Aşa că e posibil să fii imbecil.
Doamne, ce uşurare ! Încă am dreptate.
Dr Yang, aţi programat azi un transplant de inimă pediatric ?
Da. Mulţumesc. A venit familia McNeil ?
De ce ? De ce credeţi că ar fi bine să...
Nu-ţi face griji. Nu e problema ta.
Este secţia mea şi eu decid ce ar trebui trimis la alte spitale...
Sunt puţin prinsă, poţi să-mi spui unde aş putea să fac transplantul ?
Eu tocmai am terminat la sala de operaţii 3.
Poţi să faci transplantul acolo.
Super ! Poţi să vezi dacă a ajuns Link McNeil
şi să-l pregăteşti pentru operaţie ? Mulţumesc.
O să-mi fie dor de tine.
Pe bune acum. Link McNeil... azi ?
Trebuie să termin ceva ca să simt că s-a terminat.
Shane poate să închidă.
Eşti sigură că vrei să închidă el ?
Eu l-am învăţat pe Shane să închidă.
N-o să lase nici măcar o cicatrice, nu-i aşa, Shane ?
Nu.
Aspiră.
Avery, o să secţionez uterul, aşa că trage de pensele alea.
Am înţeles.
Acum baga mâna şi trage.
Trebuie să... tragi mai tare.
Trage, Avery ! Aşa. Da. Gata.
Bine.
Gata, l-am scos.
Pensează şi taie cordonul.
- Bine. - Bine, ia-o tu.
Bine. Eşti bine.
Aşa.
Eşti bine.
Te ţin eu.
În cât timp îl putem lua ?
Trebuie să-l duc la reanimare ca să mă asigur că e bine.
Nu cred că înţelegeţi ce se întâmplă aici !
Vreţi să fie suficient de sănătos ca să vă răspundă la întrebări ?
Da.
Bine.
Vă mulţumesc pentru timpul acordat.
Staţi aşa. Ce s-a întâmplat ?
Situaţia s-a schimbat. Nu mai este de interes pentru noi.
Asta e tot ce vă pot spune.
Şi el ?
Nu credeţi că trebuie să-i cereţi scuze ?
Doamnă doctor, aveţi sarcină dificilă de a ţine oamenii în viaţă.
Şi eu la fel.
- Substanţe de la curăţătoria chimică ? - Raportul Agenţiei spune
că asta le-a produs erupţii pacienţilor.
Era o curăţătorie chimică mare la mall,
iar victimele zăceau în bălţi cu substanţe din astea.
Contactul prelungit cu pielea poate cauza erupţii.
Aşadar nu a fost un atac chimic ? A fost doar o bombă ?
Dr Hunt, trebuie să vedeţi asta.
Şi vă vom comunica mai multe informaţii pe măsură ce le primim.
Repet,
investigaţiile au dovedit că exploziile de la mall
au fost cauzate de o scurgere de gaze.
Autorităţile spun că nu au fost găsite dovezi încriminatoare
şi că temerile legate de un atac terorist au fost nefondate.
Mulţumesc, Doamne !
Responsabilii companiei de gaze spun că ţeava de gaze trecea chiar...
Poţi să mai zici o dată.
- pe sub colţul de est al mall-ului... - Şefule, ce mai facem ?
Cum ne afectează pe noi asta ?
Nu se schimbă nimic, Kepner.
Explozia tot s-a produs.
Răniţii sunt tot răniţi şi încă sunt oameni dispăruţi.
Cred că v-am găsit băieţelul şaten.
Ross şi Karev l-au operat,
- ...şi tocmai au terminat. - Slavă Domnului !
Trebuie să le spun părinţilor.
- Du-te. - Dr Hunt.
Sabine, ce faceţi aici ?
Ne-au spus că au găsit o inimă pentru Link.
Azi ? V-au spus să veniţi aici ?
Ştiu, dar dr Yang ne-a spus să venim imediat.
Aţi vorbit cu ea ? Aţi vorbit cu dr Yang ?
Da. Dumneaei ne-a spus să venim.
Ar trebui să mergem în altă parte ?
Ştiu că aici sunt foarte mulţi oameni care au nevoie de ajutor...
Nu, nu. Link o să fie bine.
Toată lumea o să fie bine.
Veniţi cu mine. Vă ajut eu să o găsiţi.
Dr Hunt ! Avem nevoie de dv aici imediat !
Au scos-o de sub dărâmături. A intrat în stop cardiac de două ori până acum.
Rană penetrantă în abdomen.
Trebuie să o ducem direct sus.
Sunaţi înainte ca să elibereze o sală de operaţii.
Ocupă-te de doamna McNeil. Ajut-o s-o găsească pe dr Yang.
Şi, Murphy ? Mulţumesc că ai venit să ne ajuţi.
E tot intubat.
I s-a extirpat plămânul stâng,
dar dr Yang spune că o să se recupereze fără probleme.
Nu e el.
Nu este fiul nostru.
Patru pe patru.
April, unde sunt pansamentele patru pe patru ?
Aţi ajuns.
Ce s-a întâmplat ?
Era un mall.
N-ai auzit ? N-au fost terorişti.
Dar aşa am crezut.
Trăim într-o lume în care ăsta e primul lucru la care ne gândim.
Nu cred că pot să fac asta.
Nu cred că pot să cresc un copil
într-o lume în care poate să moară când îşi cumpără pantofi.
Ţin minte că aveam 10 ani,
stăteam într-un restaurant cu tata şi mâncam vafe.
Îmi plăceau la nebunie vafele.
Nu-mi plăceau ouăle, nu-mi plac nici acum.
Era anul 1960, în Texas, într-un orăşel atât de mic
că probabil nici el nu mai ştie cum îl cheamă.
Şi ţin minte că un prost ne-a spus să plecăm,
i-a vărsat tatălui meu mâncarea în poală, i-a aruncat cafeaua fierbinte pe el.
Dacă mi-a fost frică ? Da.
L-am implorat pe tata să mă ia de acolo.
Ştii ce mi-a spus ?
Ce ?
Mai întâi termină-ţi ouăle, domnişoară.
Ce au făcut ? Ce s-a întâmplat ?
Nimic.
S-au dus să deranjeze pe altcineva.
Lui nu-i era frică, deci nu aveau nicio putere.
April, pe lume o să fie mereu oameni proşti.
O să fie mereu accidente.
Dar nu astea te înfrâng, ci frica.
Dacă mi-ar fi spus cineva în acea zi din anul 1960
că o să am meseria pe care o practic azi,
copilul pe care îl am, aş fi râs cu lacrimi.
Era ceva de neimaginat.
Dar aşa se schimbă lumea, dragă...
Oamenii buni îşi cresc copiii aşa cum trebuie.
Haide, spune-mi. Unde sunt pansamentele patru pe patru ?
- Nu putem să stăm. - Bine.
Avem treabă !
Au venit mai mulţi ?
Nu, începe să se liniştească. Ce mai faci aici ?
La ce oră ai avionul ?
Nu pot să plec, Meredith. Tocmai au bombardat oraşul.
Ba nu.
A fost un accident... Conducta de gaze.
Cu nimic diferit de un tren deraiat
sau de un accident de feribot, aşa că poţi să pleci.
Când am auzit ce s-a întâmplat la mall ştii la ce m-am gândit ?
M-am gândit la ziua în care am chiulit cu Callie de la spital
şi la cea în care am cumpărat toată mobilă pentru casa pompierilor.
La ce oră ai avionul ?
În două ore.
Dar Link McNeil a primit o inimă şi trebuie să fac asta înainte.
Ba nu, noul şef de la cardiologie poate să-l opereze.
Tu nu ai timp.
Şi ar trebui să te speli din nou.
- Ce... - Aşa că asta e.
Meredith !
Tragi de timp de două săptămâni.
Ştii ce ? Trebuie să...
Trebuie să termin ceva aici.
Nimic nu mi se pare terminat.
Owen şi cu mine...
Ne-am separat din cauza a ceva care nici măcar nu s-a întâmplat.
Şi nici măcar nu am terminat-o cu el.
Şi tu...
Noi două nu am terminat.
George a murit, Izzie a plecat şi trebuia să fim tu şi eu şi Alex.
Şi acum nimic nu e terminat.
Eu nu am terminat.
Nu simţi că ai terminat
pentru că acesta nu este sfârşitul pentru tine.
Nu există o linie de sosire.
Nu există un punct terminus.
- Pur şi simplu trebuie să pleci. - Ştiu. Ştiu.
Ştiu şi tot încerc,
dar nu ştiu cum să fac asta.
Trebuie să mă ajuţi, Mer.
Dr Yang, inima pentru transplant mai întârzie, este trafic.
- Cât mai durează ? - Nu se ştie.
Hai să mergem.
- Bine ? - Bine.
Derek.
Rămas bun !
Mai vine vreunul ?
Deocamdată nu.
Nu e corect.
Webber se înşală. Poate că ar trebui să...
Serios, Shane ?
I-am adorat fiecare cuvânt tot anul.
Cu toţii.
Este cel mai bun profesor pe care l-am avut vreodată,
aşa că dacă ar fi fost altcineva care ar fi spus asta,
nu l-aş crede, dar pe Webber ?
Trebuie să aflu la ce mă pricep.
Şi o să aflu.
Aşa este. Succes !
Totul e bine.
Ce s-a întâmplat ?
A fost o explozie, dar a trecut şi acum sunteţi bine, da ?
Şi o să fie bine.
Pacienta din patul patru s-a trezit.
Mulţumesc.
Aş fi zis, acum că eşti ministrul educaţiei sau aşa ceva,
că îi vei spune consiliului ăla idiot...
Nu am control asupra bugetului, Bailey.
Dar măcar m-ai susţinut, să îmi păstrez laboratorul ?
Nu.
Azi dimineaţă, când s-a pus problema cine să intre în operaţii,
cine are puterea şi talentul
să opereze pacient după pacient, decizia a fost simplă.
Unii oamenii lucrează mai bine în spatele unui microscop, dar nu şi tu.
Tu eşti chirurg, Bailey. Pentru asta te-am pregătit.
Şi să faci altceva ar fi o risipă.
Şi înainte să condamni consiliul,
ar trebui să ştii că plecarea lui Yang a lăsat un loc liber,
iar eu te recomand pe tine,
iar consiliul va fi de acord cu mine, pentru că e o decizie simplă.
Păi, atunci...
Dr Bailey, dr Webber, voiam să...
Nu are timp pentru despărţiri lungi.
- Trebuie să prindă avionul. - Nu, Mer...
Atunci ar trebui să mergi.
Da, nu să stai pe aici la taclale.
Du-te, fii chirurg. Pentru asta te-am pregătit.
Pot să vin cu dumneavoastră ?
- Shane, nu e momentul. - Nu glumesc. Luaţi-mă în Elveţia.
Pot să vă ajut.
Eşti în mijlocul rezidenţiatului.
Iar profesoara mea, cea de la care vreau să învăţ, pleacă
să lucreze la ceea ce vreau şi eu să fac.
Vreau să am control asupra educaţiei mele,
iar eu vă aleg pe dumneavoastră.
Puteţi să refuzaţi, dar voi insista până când spuneţi da.
Da.
Îmi dau demisia.
Cu tot respectul. Şi vă mulţumesc pentru tot.
Serios.
Da !
Vrei să mai iei şi altceva dacă tot pleci ?
Un tomograf ?
- Ce... - Mulţumesc.
Sunt mândru de tine.
Du-te.
Hai. Să mergem. Trebuie să plecăm.
Aşteaptă. Aşteaptă aici.
Cristina, trebuie să plecăm !
Prosoape absorbante şi aspiră mai mult.
Intră tu, Warren.
Ştiu. Pensează...
Şi ne ocupăm de cum arată mai încolo.
- De unde vine hemoragia asta ? - Intră dedesubt.
Pensă.
Aşa. Pensă.
Aşa e bine. Continuă.
Haide... acum sau niciodată.
Mi-ai chemat deja un taxi ?
Nu.
Staţi aşa. Aia e pentru Link McNeil ?
Da. Trebuie s-o găsesc pe dr Yang.
- Eu sunt dr Yang. - Nu ! Trebuie s-o căutaţi pe dr Pierce.
Mergeţi la biroul infirmierelor şi o să vă spună ele unde e.
Meredith, nu ! Nu pot să îi las baltă.
Ba da, poţi. Sunt pe mâini bune.
Pierce o să facă asta, iar Sabine ştie. Şi-a dat acordul.
Owen este aici, eu sunt aici,
şi o să-l supraveghem noi pe Link după operaţie, da ?
La aeroport, cât mai repede.
- Stai. Meredith. - Ce e ?
Ce aştepţi, un te iubesc" sau altceva ?
Te iubesc.
Sună-mă când ajungi.
Eşti bine ?
Mă simt prost.
Ai pierdut pe cineva ?
Nu, nu am pierdut niciunul.
De-asta mă simt prost... pentru că mă simt atât de bine.
Aşa este, Meredith.
Aşa te simţi.
Te simţi de parcă ar fi...
Bomboane. Dar cu sânge.
Însă mult mai bine. Iar Derek...
Încă eram în umbra lui, dar nici nu-mi păsa.
Iar singurul lucru care ar face lucrurile şi mai bune
ar fi dacă aş ieşi din umbra lui, aşa că puteţi pleca.
Distraţi-vă. Fiţi fericiţi.
Ce naiba ?
Cristina, ce faci aici ?
- Nu pot să plec. - Ba da, poţi !
Trebuie să încheiam.
- O să-ţi pierzi... - Trebuie să o dansăm.
Aşa o să facem despărţirea.
Ce faci ?
Ce, o să chemi pe cineva care să mă dea afară sau...
Caut o melodie.
- Eşti gata ? - Aşteaptă.
O să vorbim la telefon de cel puţin două ori pe lună
şi o să ne trimitem sms-uri tot timpul.
- Urăşti sms-urile. - Să-mi scrii sms-uri.
Şi nu-l lăsa pe Owen să fie iar abătut şi ciudat. Ai grijă de el.
Şi de Alex. Ai grijă de Alex.
Trebuie să-l iei la mişto cel puţin odată pe zi,
altfel devine imposibil.
Nu te urca în avioane din alea mici, care se pot prăbuşi
nu băga mâna undeva unde se afla o bombă
şi nu-ţi oferi viaţa cuiva înarmat !
Să nu faci asta.
Să nu fii erou.
Tu eşti omul meu de bază.
Am nevoie de tine în viaţă.
Tu mă faci să fiu curajoasă.
Bine.
Acum dansăm până încheiem.
Adori cântecul ăsta !
Trebuie să plec.
Tu rămâi aici, da ?
Bine.
Eşti un chirurg talentat cu o minte extraordinară.
Nu lăsa ceea ce-şi doreşte el să eclipseze lucrurile de care tu ai nevoie.
El poate fi fascinant. Dar nu este soarele.
Tu eşti.
Au adormit.
Ai semnat alea ?
Meredith, o să vorbeşti cu ea mâine.
După cum vă ştiu eu, o să vorbiţi în fiecare zi.
Nu, nu e asta...
Nu cred că pot semna asta.
Îmi pare rău, ştiu că eşti ruptă,
dar trebuie să le trimit mâine cu avionul de 7.
Nu
Cred că eu trebuie să stau aici.
Dr Torres ?
Părinţii bebeluşului sunt aici
şi vroiau să ştie dacă Leanne este în stare să...
Da. Desigur.
Da ? Bine. Intraţi.
Bună, Leanne !
Eşti bine ?
Este bine ?
Vă place de ea ? Se simte bine ?
Este frumoasă. Perfectă.
Îţi mulţumim.
Ne bucurăm că eşti bine.
Te simţi bine ?
Da. Este... foarte drăguţ.
Da.
Este minunat.
Mă întreb de ce şi-or fi dorit o mamă surogat.
Poate că... Poate că ea nu putea...
Chiar i-a ajutat. Şi chiar îi place.
Este extraordinar, nu ?
Azi am adus pe lume un bebeluş.
Şi dacă obstetricianul nu vine nici la noi,
atunci o să pot eu...
Copilul nostru o să fie bine.
El să fie bine...
sau ea o să fie pentru că ne are pe noi.
Sigur că da.
Mama mereu spune că aşa se schimbă lumea.
Oameni cumsecade care îşi cresc copii aşa cum trebuie.
Stai aşa... asta e o vorbă ?
Credeam că o zice doar mama mea.
Te iubesc.
Operaţia a decurs perfect.
Inima lui Link se comportă bine şi el la fel.
Vă mulţumesc. Vă mulţumesc din suflet.
Cu plăcere.
Ştiu de la dr Yang
că ştiţi deja toată povestea cu posibilitatea de respingere...
Nu vreau să îmi fac prea multe speranţe.
Cadavrul lui Yang încă nu s-a răcit, însă...
Nu, poţi să fii încântată.
Ai primit un loc în consiliu !
O să fac eu politica, nu doar o s-o aflu.
O să fac schimbări.
Poţi să-ţi păstrezi laboratorul de genetică.
Putem să avem un parc de distracţii genetic.
Şi...
E ceva...
Ce ?
Webber m-a ales pe mine.
Apasă mai tare, mai tare.
Am înţeles.
Ce e asta ?
Ce e...
E de la Yang.
Alex, ce e ?
E partea Cristinei din acţiunile spitalului.
Mi le lasă mie.
Poftim ?
Mi-a lăsat locul ei din consiliu.
Poate să facă asta ?
Nu ştiu.
Asta a făcut.
Am acceptat postul !
Şi trebuia să te retragi.
Ai spus, ia tu anul ăsta şi foloseşte-l bine."
Iar eu o să mă asigur că poţi." Şi ai minţit !
Îmi pare rău. Am minţit.
Este o şansă care apare o dată în viaţă.
Aşa că ai acceptat, iar eu am renunţat la ce lucram.
Şi am găsit o modalitate de a continua
cu serviciul, copiii, cercetarea, cu mai puţin ajutor de la tine
- şi am reuşit. - Nu eşti o victimă.
Mă strădui la fel de mult ca şi tine.
- Şi după aia tu ai vrut... - Zbor dus...
- ...din ce în ce mai multe. - ...întors în jurul ţării...
- de două ori pe săptămână... - Iar acum ai depăşit limita.
- ca să am timp să stau cu copiii... - Nu poţi să ne tragi după tine...
- şi să fiu un bun tată. - ca eu să vin să trăiesc în umbra ta.
În umbra mea ? O să ai un post.
O să lucrezi la James Madison.
Da, exact aşa tatăl meu a primit primul lui post aici.
O voiau pe mama,
aşa că a trebuit să sune la universitate să tragă nişte sfori
şi să-i găsească ceva de făcut şi lui Thatcher.
Asta se numeşte să cari perechea după tine.
Nu e cazul aici.
Ba exact asta este.
Şi nu am fost de acord cu asta.
Ştii ce este ? Eşti egoistă.
Trebuie să fiu, Derek, pentru că tu consideri
cariera ta mai importantă decât pe a mea.
Şi în acest moment este !
Nu, nu doar în momentul ăsta... Dintotdeauna.
Tu vei fi întotdeauna chirurgul faimos,
iar eu voi fi mereu acea tânără stagiară care s-a îndrăgostit de tine.
Dacă aşa te vezi tu pe tine, e problema ta. Eu nu am ce să fac.
Nu aşa mă văd eu pe mine. Asta e problema.
Washington... Poţi să-ţi faci operaţiile,
poţi să-ţi faci cercetarea, poţi să faci venele porte.
Nu e nimic aici ce nu ai putea să faci şi acolo.
Dar nu vreau !
Nu vorbim doar de slujba mea, Derek,
vorbim de viaţa mea.
Am crescut aici. Mi-am întemeiat o familie aici.
Am ajutat la reconstruirea spitalului
care poartă numele surorii mele,
numele mamei mele, numele meu.
Trăiesc aici. Viaţa mea e aici. Nu vreau să plec.
De fiecare dată când credem că ştim ce ne rezervă viitorul...
chiar şi pentru o secundă...
acesta se schimbă.
Dr Pierce. O zi grea, nu ?
Şapte cazuri de traumatologie,
două din care cu perforaţii ventriculare drepte,
plus un transplant de inimă pediatric.
Altfel, cum vă acomodaţi ?
Au fost cele mai ciudate două săptămâni din viaţa mea.
Nu cunosc pe nimeni. Nimeni nu mă ştie pe mine.
N-am avut nici măcar o conversaţie care să nu fie legată de lucru.
Păi...
Acum mă cunoaşteţi pe mine.
Nu.
Dumnezeule, vorbesc ca un copilaş ce se plânge în tabără.
Nu, nu e asta.
Este... altceva.
Eu am fost adoptată.
Acum doi ani, mi-am căutat mama naturală.
A trebui să fac o cerere la arhive ca să aflu.
Ea a murit între timp, aşa că am putut să îi aflu doar numele.
Dar era grozavă.
A fost chirurg aici.
Numele ei este prin tot spitalul.
Nu de asta am acceptat postul.
Este unul din motivele pentru care am venit la interviu,
dar este... foarte ciudat.
Cum o chema ?
Pe mama ta naturală.
Ellis Grey.
Aţi cunoscut-o ?
Câteodată viitorul se schimbă rapid şi drastic...
că nu ne mai rămâne decât să ne alegem ce să facem mai departe.
Îmi ceri să fac o alegere între slujba asta şi familia mea ?
Spun doar că nu plec nicăieri.
Eu rămân aici.
Putem alege să ne fie teamă...
să stăm, tremurând...
fără să ne mişcăm...
presupunând că se va întâmpla ce poate fi mai rău.
Sau să facem un pas înainte...
Da ?
Dr Yang ?
Vă aşteaptă cu toţii.
în necunoscut.
Să-i dăm bătaie.
Dr Cristina Yang Şeful Secţiei de Chirurgie Cardio-toracică.
Şi să presupunem că va fi minunat.
Traducerea şi adaptarea: BlackAmber, ploi78 & JohnnyB
Comentarii pe www.tvblog.ro