Această alianţă pe care tu ai creat-o
cu specia asta nouă de extratereştrii...
este plină de prostii.
Nu ne-a dat niciun motiv să ne îndoim de loialitatea lor.
Din episoadele anterioare...
Spune-mi ce turn plănuieşti să ataci împreună cu Volmii.
Du-te la naiba!
Le-ai ucis?
Nu mi-ai dat de ales.
Până ce reţeaua defensivă va deveni operaţională
este doar o chestiune de timp.
Încăperea asta va fi mormântul tău.
Distrugem turnul din Boston,
doborâm reţeaua şi o prindem pe Karen.
Toate vieţile noastre depind de misiunea noastră.
Să mergem.
Ştii ce îmi place cel mai mult la Chicago?
Ce anume, frate?
Pizza.
Poţi să spui orice despre New York, bine?
Dar acel oraş nu se poate compara cu Chicago
când vine vorba de blatul de pizza.
Ăsta este un alt motiv pentru care ar trebui să-i urâm pe Stăpâni.
Mai avem aproximativ 30 km de mers.
Până acum nicio rezistenţă din partea extratereştrilor.
Sunt acolo, ne aşteaptă. Da, domnule.
Să sperăm că Mason şi echipa lui
îşi vor da seama cum să tragă cu acea armă extraterestră.
Când te obişnuieşti cu simbolistica,
limba Volmilor este chiar intuitivă.
Este aproape elegant.
Din păcate, este o limbă destinată
pragmatismului, nu poeziei.
Cum merge?
Toate sistemele par să funcţioneze.
Deci, va funcţiona?
Aproape sigur.
Nu este loc pentru "aproape", doctore.
Prin "aproape" vreau să spun aproape 94% probabilitate
că arma va funcţiona aşa cum ne aşteptăm.
Bun. Vreo informaţie despre nava Volm?
Nu, dar nu mă aşteptam să fie.
Dar vor fi acolo, totuşi?
Vor vedea semnătura termică când vom distruge turnul.
Şi va funcţiona precum un far de navigaţie.
Ştiu că am făcut asta de zeci de ori. Este doar...
Soarta întregii planete se află în joc?
Da. Cam aşa.
Totul va fi bine, prietene.
Trebuie să ai încredere.
Voi avea. Mulţumesc.
Dumnezeule!
Poate că ar trebui să ţin eu aia.
În visele tale, Bobo.
Va funcţiona, Colonele? La plan mă refer.
Trebuie!
Am înţeles, domnule.
Dar am făcut bine că am adus-o aici?
Pe toţi sfinţii, sper că da.
Ea şi parazitul din ochi vor fi momeala pentru Karen.
Greu de crezut.
Ce anume?
Războiul se apropie de sfârşit.
De sfârşit? Da.
Nu prea se vede asta.
Dacă arma Volmilor va funcţiona,
reţeaua va fi doborâtă, iar Volmii aterizează,
nu cred că acest război va mai dura mult.
Ştii ce se spune...
"...nu spune hop până nu sari gardul."
Ştiu. Dar totuşi...
Ce-i?
Mă gândeam ce va fi după, ştii tu?
Să ne stabilim în viaţă...
...într-o viaţă reală.
O viaţă reală? Da.
Cum va fi asta?
Fără nimic extravagant.
O casă confortabilă şi o curte mare.
Dumnezeule.
Serios? Da, serios.
Adică...
Dar tu?
Vrei să spui că tu nu te-ai gândit deloc
la ce vei face după război?
Nu.
Tot ce am realizat este că sunt destul de bună la luptă.
Este probabil singurul lucru la care sunt bună.
Ştii că nu este adevărat.
Ba este.
Şi sunt în regulă cu asta.
Dacă voi supravieţui, cu un mare "dacă"...
probabil voi continua să fac ce fac de obicei.
Să lupţi?
Da.
Adică... da.
Nu putem face nimic pentru ea, Anthony.
Care-i ordinul, colonele.
Nu tragem până ce nu îi vom vedea la ochi?
Nu aşteptaţi nimic.
Imediat ce adulmecaţi inamicul,
aruncaţi-le în aer regatul.
Pot să fac asta. Trece-mă şi pe mine pe listă.
Este o misiune clasică: "Nu treci,"
"nu primeşti cei $200."
Nu ne oprim până ce...
Domnilor!
A fost o onoare şi un privilegiu să lupt alături de voi,
să îi trimitem în iad!
Zâmbeşte, nenorocitule!
Ne apropiem.
E timpul spectacolului, prieteni.
Reţeaua este mult mai dezvoltată aici
decât în Charleston.
Asta pentru că suntem mai aproape de turn.
Este precum un turn fantomă.
I-am păcălit. Cred că suntem în Chicago.
Ţine degetele încrucişate.
Bănuiala noastră că Karen o va urmări pe Lourdes
trebuie să fi dat roade.
Şi mai înseamă că tu nu ai un parazit în tine.
Dacă ai fi avut, ne-ar fi aşteptat aici.
Este adevărat.
Dar Espheni îşi vor da seama foarte curând, totuşi.
Ştiu că Weaver le va oferi o luptă pe cinste, dar...
Ştiau riscul.
Un lucru este sigur
Dan Weaver este făcut din fier.
Va fi bine, Jeanne. Ştiu.
Ştim ce avem de făcut!
S-o facem!
Dr. Kadar? Cred că este gata.
Foc!
Nu. Loveşte din nou.
Avem nevoie de 10 minute să se reîncarce.
Nu avem atâta timp.
Videoproiectoare! Două!
Ne-au văzut! Se rotesc!
Uite!
Da!
Au dispărut.
Aşa este. Au dispărut.
Bună treabă!
Nu mă aşteptam exact la asta.
Turnul este jos, reţeaua la fel... Pot numi asta un succes.
De acord.
Ce facem acum?
Aşteptăm.
Salut, tată.
Salut, Ben. Exact pe tine te căutam. Bine.
Încerc să mă organizez pentru
întâlnirea cu comandantul Volmilor
şi cred că vor fi
foarte interesaţi să audă de Skitterii rebeli.
Cochise a spus că nu a mai întâlnit o astfel de mişcare ca...
Sigur, dar...
Ce-i?
Rebelii sunt neliniştiţi în legătură cu Volmii.
Au plecat din tabără.
Este de înţeles.
Se cunosc doar ca duşmani.
Poate i-am putea ajuta cu asta...
găsind o cale să îi apropiem.
Sunt o resursă prea valoroasă.
Este totul bine, tată?
Da, sunt bine.
Obosit...
A fost un drum lung
şi acum am realizat cât de multe au mai rămas de făcut.
Tu ne-ai adus aici.
În ciuda tuturor, tu eşti cauza pentru care suntem aici.
Mulţumesc pentru că spui asta.
Înseamnă mult pentru mine.
Şi sper ca atunci când totul se va...
Tată!
Ursuleţul meu.
Mă bucur să te văd!
Te face să pari mai bătrân.
Da.
Făcut din fier.
Totul a mers aşa cum am plănuit?
Nici pe aproape. Ne-au şifonat destul de tare.
Nu ştiu ce s-ar fi întâmplat
dacă Cochise şi soldaţii lui nu ar fi apărut când au spus.
Data viitoare când ai nevoie de o momeală, contează pe mine, profesore.
Să sperăm că nu va mai fi nevoie. Să dea Domnul.
Mulţumim din nou pentru sprijin, prietene.
Odată ce am explicat situaţia comandatului Volmilor,
nu ezitat niciun moment să ordone
o navetă şi o echipă de salvare.
Mulţumeşte-i comandantului, atunci.
Vei avea chiar tu această oportunitate.
Ne vom vedea cu el de dimineaţă.
De dimineaţă?
Este mai devreme decât ne aşteptam.
Am crezut că te-ai bucura.
Mă bucur.
Voi fi lângă tine.
Ce s-a întâmplat cu Lourdes?
A fost reţinută.
Nu cred că va mai fi vreodată la fel
decât dacă scoatem acei paraziţi.
Mai mult ca sigur Karen încă o urmăreşte.
Dacă este în viaţă, şi sper că este.
De fapt, nimic nu mi-ar face mai mare plăcere.
Observatorii noştri ne-au raportat
că Espheni s-au retras rapid în partea de nord.
Nici urmă de ei pe o rază de 10 kilometri.
Bine.
Staţi puţin. Dă-mi asta.
Vreau să ţin un toast!
Am ţinut prea multe discursuri şi prelegeri.
Vreau să ţin un toast.
Cuvintele, din păcate nu se pot transforma
în recunoştinţa pe care o am în inimă
pentru aceia din voi care mi-au oferit privilegiul
să îi numesc familie de când acest coşmar a început.
Dar acum este începutul sfârşitului,
iar acea luminiţă de la capătul tunelului
în sfârşit luminează înainte noastră.
Deci... Pentru sfârşitul călătoriei noastre!
Pentru capete de peşte!
Fie să le îngheţe fundurile la polul nord.
Pentru victorie.
Da! Da! Da!
Să fie rapidă,
să fie completă
şi pentru totdeauna.
Sper să aibă gust mai bun decât leşia asta.
Înţelegi?
Mă înclin în faţa dumneavoastră.
Şi eu în faţa ta.
Ai făcut o treabă bună.
Ei sunt liderii locali
pentru care ai un aşa mare respect?
Da, domnule. Acesta este Tom Mason.
Mi s-a spus că acesta este modul vostru de a vă saluta.
Sunt onorat să te întâlnesc, Tom Mason.
Onoarea este a mea, domnule.
Iar acesta este colonelul Dan Weaver.
Bravul comandant care jucat rolul de momeală în misiunea din Chicago.
Salutare.
Mă înclin în faţa ta ca de la soldat la soldat.
Corect. Mulţumesc.
Sunt Waschak-cha'ab,
comandant al acestei forţe expediţionare.
Vă mulţumim că v-aţi alăturat scopurilor noastre
şi privim înainte pentru o asociere lungă şi productivă.
Îţi ofer şi eu mulţumirile mele,
pentru victoria noastră şi pentru viaţa fiului meu.
Fiul tău?
Waschak-cha'ab este tatăl meu.
Acum, domnilor, vă rog să mă scuzaţi.
Sunt sigur că mai sunt multe de făcut
înainte să securizăm zona şi să instaurăm defensiva.
Desigur...
Dar noi speram să discutăm
strategia reciprocă de abordare a Esphenilor.
Avem nişte idei... observaţii, într-adevăr,
puncte de vedere ale indigenilor
care ne-am gândit că ar fi de folos.
Îţi primit că va fi timp suficient
să ne furnizaţi informaţiile pe care le-aţi pregătit, dar...
Ştiam eu că va fi un "dar" pe acolo pe undeva.
Te rog. Înţelege, colonele.
Volmii au dezvoltat de-a lungul timpului
strategii specifice pentru abordarea Esphenilor.
Da, asta şi sper.
Ceea ce fiul meu încearcă să spună
este că nu avem nevoie de voi să participaţi în acest război.
Războiul s-a terminat pentru voi. S-a terminat pentru orice fiinţă umană.
Volmii sunt bine echipaţi să ducă războiul cu inamicii.
Nu mai este nevoie de forţele voastre militare.
De fapt, ne vor sta în cale.
Comandante, cu tot respectul, este planeta noastră, războiul nostru.
Înţeleg asta.
Nu cred că înţelegi.
Nu cred că înţelegi deloc. Dacă nu sunteţi interesaţi
să colaboraţi cu noi în acest război,
atunci care sunt intenţiile voastre pentru noi?
Veţi fi relocaţi în sud,
într-un loc pe care voi îl numiţi Brazilia.
Ce naiba spui?
Brazilia.
Veţi avea tot ce doriţi.
Familiile voastre, prietenii...
veţi fi în afara zonei de conflict, veţi fi în siguranţă.
Volmii vor oferi securitate.
Comandante, este inacceptabil.
Cu toate acestea, asta se va întâmpla.
Relocarea va începe astăzi.
Scuză-mă, domnule, dar nu o vom face.
Dacă nu ne vreţi
umăr la umăr ca aliaţi,
dar asta este casa noastră
şi vom lupta pentru ea.
Veţi fi relocaţi
şi ăsta este sfârşitul discuţiei.
Comandante, nu avem niciun interes
să fim scutiţi de luptă.
Am ajuns prea departe.
Domnule, te rog...
Tom! Tom!
Rămâi unde eşti.
Dacă vreunul din ornamente va ajunge în această cafea,
vei regreta etern.
Profesorul şi Weaver au plecat de prea mult timp.
Ce naiba fac cu Volmii, oricum?
Vorbesc de strategie. Strategie?
Găseşte capete de peşte. Omoară-i. Şi asta este tot.
Ştii, dacă Napoleon te-ar fi avut alături în Rusia,
lucrurile ar fi stat mult mai bine pentru el.
Mulţumesc.
Colonele Weaver! Care-i planul?
Împachetaţi repede şi fiţi gata de plecare într-o oră.
O oră. Atât de mult timp mai avem.
Unde-i tata?
Este reţinut de Volmi, pentru un moment.
Stai. Ce? Nu pot explica.
Vreau să plecaţi de aici acum.
Care-i graba, colonele.
Îţi spun imediat care este graba.
Volmii vor să ne mute în Brazilia.
Încă mai sunt milioane de forţe Espheni
aici în Statele Unite.
Brusc suntem mutaţi în Brazilia.
Nu are niciun sens.
Nu vor să luptăm alături de ei.
Vor să ne mute acolo, ne-au pus în tabere.
La naiba, nu.
De asta nu vom pleca de aici
înainte să ne ia pe sus ca pe vite.
Colonele Weaver. Cum rămâne cu tata?
Nu pot merge fără el. Nu îţi face griji, fiule.
Am să îl iau cu noi,
dar în momentul ăsta noi trebuie să plecăm, bine?
Să mergem, oameni buni!
S-a dovedit că Volmii nu sunt diferiţi de capetele de peşte.
Nu-i aşa că este grozav? N-am timp de asta, Pope.
Împachetează şi fii gata să mergem.
Este în regulă.
Tată? Ce s-a întâmplat?
Sunt bine.
Poftim.
Ce sunt astea?
Nitroglicerină? Ai probleme cu inima?
De unde le ai?
Dr. Glass.
De cât timp le ei?
Spune-mi. De cât timp?
De vreo două luni.
Jeanne...
Să nu spui nimănui de asta, bine?
În special lui Tom. Promite-mi.
Bine. Promit.
Voi fi bine.
Ar trebui să mergem în Brazilia. Nu, scumpo.
Nu putem merge într-o tabără de concentrare.
Nu înţeleg de ce nu... Nu îţi pot explica.
Ai o treabă de făcut
şi nu am încredere în Volmi că o vor face pentru noi.
În afară de asta, poţi să îţi vezi tatăl
stând undeva pe plajă?
Trebuie să mergem.
Unde este tata?
Te asigur că tatăl tău este în siguranţă.
Nu te cred.
Promit.
Te vei reîntâlni cu el
când veţi urca pe transportor diseară.
Promiţi? Ne-ai păcălit, cap de bulă nenorocit.
Greşeşti, John Pope.
Vom înfrânge Espheni, aşa cum am promis
şi voi veţi trăi în afara acestui război
în confort, pace şi siguranţă.
Dar acum, este imperativ să lăsaţi armele jos
şi să vă pregătiţi de plecare.
Dacă chiar sunteţi aliaţii noştri, de ce trebuie să ne dezarmaţi?
Nu veţi mai avea nevoie de arme în Brazilia.
La naiba cu asta!
Eu zic să ne croim drumul în afara acestei găuri de şarpe.
Şi eu la fel.
Mai priveşte o dată, Pope.
Ei au acele arme Volm.
De ce faci asta?
Ca şi tine, sunt un soldat, Colonele.
Ca şi tine mă supun ordinelor,
fie că sunt sau nu de acord.
Atunci ştii că nu este corect.
Te rog, domnule.
Te implor. Nu mă face să folosesc forţa.
Ordonă-le oamenilor tăi să lase armele jos
şi să se pregătească de transport.
Lăsaţi armele jos.
Să lăsăm lupta pentru altă zi.
Este singurul joc aici.
Deci acesta este sfârşitul jocului cu marea alianţă.
Tu ştii mai bine.
În adâncul tău ştiai că este o greşeală.
Dar Tom te-a convins.
Felicitări, colonele.
Volmii au realizat
ceea ce capetele de peşte nu ar fi reuşit niciodată...
să ne pună în genunchi.
Fiul meu ar fi trebuie să te avertizeze înainte
că atingerea unui comandant Volm
este o încălcare gravă a etichetei.
Sunt multe lucruri pe care fiul tău ar fi trebui să mi le spună.
Trebuie să înţelegi. A fost sub ordine stricte.
Pot să văd asta acum.
Minciuna pare să fie o trăsătură universală.
Nu am avut intenţia să te păcălim.
Eu sunt fraierul, totuşi.
Eu sunt naivul care a crezut că sunt într-o relaţie de prietenie,
cu fiul tău.
Profesore, de ce opui atât de mult rezistenţă
în a face ceea ce îţi cer.
Este în beneficiul tău.
Aici greşiţi, domnule.
M-am gândit totuşi că
Cochise ţi-a explicat
ce fel de specie suntem.
Da, dar am întâlnit numai
specii indigene plictisitoare şi flexibile
pe multele planete pe care le-am eliberat.
Nici măcar una din ele nu s-a opus relocării.
De fapt, s-au bucurat.
Cred că înţelegi de ce suntem confuzi
de rezistenţa voastră, de tenacitatea voastră.
De asemenea, mai putem fi egoişti şi egocentrişti.
Nu suntem străini de război, războaie devastatoare.
Ne-am războit între noi
din motive pe care acum le considerăm ruşinoase.
Dar suntem foarte aprigi în ceea ce priveşte dreptul la existenţă.
Şi ne opunem ferm
celor care ne asupresc şi ne refuză libertatea.
Şi mai degrabă murim decât să ni se ia
aceste drepturi aşa cum şi Espheni au încercat.
Da. Observ că este adevărat.
Atunci permite-ne să luptăm.
Comandante, permite-ne să luptăm şi îţi promit
că vom demonstra asta înzecit, dacă ne daţi şansa.
Sunt doar un războinic.
Nu m-am întrebat niciodată din această profesie limitată.
Nu am pus niciodată ordinele la îndoială...
Până acum...
Ceea ce găsesc deranjant şi derutant.
Mi s-a mai spus
de către fiul tău că noi avem acest efect.
Mi-ai dat un subiect de contemplare,
profesore Mason.
O să mai vorbim de asta.
Abia aştept.
Mă laşi un moment?
Lourdes.
Cum te simţi?
Am craniul plin de viermi.
Înnebunesc zbătându-se pe acolo.
Cum crezi că mă simt?
Îmi pare rău, Lourdes. Ştiu exact cum te simţi.
Vreau să îi scot! Te rog!
Te rog, dă-i afară!
Ascultă-mă.
Mă voi asigura că voi găsi o cale să îi dau afară.
Dar trebuie să ai răbdare.
Ai încredere în mine?
Da.
Mereu am avut.
Încă de când a început.
Îţi aminteşti acele zile?
Da.
Îmi aduceai mâncare după ce veneam de pe teren.
Şi te asigurai că sunt bine.
Mi se pare că s-a întâmplat acum o mie de ani.
Acum este rândul meu să mă asigur că eşti bine.
Îţi promit.
Hal.
Hal, eu...
Noi am...
S-ar putea să îi punem capăt suferinţei.
De spui asta?
Vrei ca Karen şi întreaga armată
să ştie unde suntem?
Eşti gata, colonele Weaver?
Unde-i Tom?
Se va alătura vouă.
Să mergem.
Tată!
Chiar mergem în Brazilia?
Nu prea cred că avem de ales.
Eşti bine?
Sunt bine acum că sunt cu voi, băieţi.
Pe aici.
Nu înţeleg.
Eşti liber să mergi oriunde doreşti,
dar trebuie să părăseşti zona Boston-ului
cât mai repede posibil.
Să mergem, oameni buni!
Haideţi, băieţi!
Vom continua lupta.
Ştiu.
Nu pot garanta că nu îţi vom sta în cale.
Da, îmi imaginez şi asta.
Ia asta.
Cred că îţi va fi de folos.
Ai grijă, Tom Mason.
Mulţumesc, prietene.
Sper să ne vedem din nou.
Mi-ar face mare plăcere.
Acum, du-te.
Ştii, fiul meu, că nu vor supravieţui.
Dar cel mai sigur ar fi murit în captivitate,
onorate tată.
De asta nu am nicio îndoială.
În toată istoria noastră de războaie niciodată nu am permis
indigenilor să stea în calea războiului.
Am jurat să îi protejăm.
Dar cred că, precum ai şi realizat, aceşti oameni sunt diferiţi.
Da.
Pentru binele lor, sincer sper.
Ce-i?
Doar că simt mirosul proaspăt de pin.
Este bine să ieşim din oraş.
Îmi împrospătează circulaţia.
Nu este aerul montan.
Este gândul că războiul va continua.
Crezi că ai vrea să se termine.
Dar crede-mă, Hal,
nu vei putea trăi niciodată într-o casă cu două nivele.
Petrecându-ţi timpul
îngrijind grădina şi săpând florile?
Ai înnebuni.
Are dreptate, puştiule.
Comparativ cu liniştea suburbiilor,
apocalipsa extratereştrilor este raiul pe pământ.
Eşti liniştit că nu mai mergem în junglă, doctore?
Cu greu.
Pădurea asta este plină cu ţânţari, căpuşe,
dornici să se înfrupte din sângele nostru.
Ai idee câte boli poţi lua?
Stai!
Ce ai simţit?
Nu sunt sigur.
Ceva mare vine spre noi.
Lourdes! Lourdes.
Tată!
Navă! La orizont!
Karen a muşcat momeala.
A funcţionat. Doar sper să fie ea.
Ea este.
Hal, Ben, Maggie.
Staţi câte doi! Acoperiţi! Să mergem!
Tom. Hal.
Trebuie să vorbim.
Mulţumesc domnului că eşti bine, Hal.
V-am lipsit.
Da, şi eu am încercat să dau de tine.
Dă-mi un motiv pentru care să nu te ucid.
Uşurel, Tom.
Asta este mult mai important decât disputele noastre.
Este despre Volmi.
Treci la subiect.
Observ că lucrurile nu s-au întâmplat aşa cum plănuiaţi.
Iar tu şi iubiţii tăi aliaţi v-aţi despărţit.
Nu sunt cavalerii cu armură strălucitoare la care te aşteptai.
Eşti deajuns de aproape.
Aş spune că tu ai devenit o expertă a dezamăgirii.
Cred că singurul motiv pentru care vrei să vorbeşti
este că Volmii te-au pus pe fugă.
Nu ai încredere în mine.
M-aş fi simţit la fel în locul tău.
Îţi pot spune că am făcut greşeli,
pe care le regret şi am trecut prin lucruri,
dar ar însemna cuvinte goale.
Ai înţeles bine.
De aceea nu mă aşteptam să ne împăcăm punctele de vedere
în conversaţia noastră.
Dar sunt încrezătoare că vor fi mai multe
descoperiri neplăcute despre Volmi.
Acest război se petrece de secole.
Şi va mai continua multă vreme.
Din câte ştii din istoria noastră,
va fi o zi în care interesele noastre vor coincide.
Vreau să ştii că uşa mea va fi întotdeauna deschisă.
Nu poţi vorbi serios.
Ba da.
Şi să-mi demonstrez buna credinţă, am adus un dar.
Unul pe care cred că-l vei aprecia, Tom.
Asta e amuzant.
Şi eu am un dar pentru tine.
Vino.
Eşti bine?
Da.
Tom?
Tot ce am vrut a fost să fiu cu tine.
Îmi pare nespus de rău.
Anne!
Tom?
Anne?
Tom?
Anne?
Credeam că eşti moartă.
Slavă domnului că eşti bine.
Dar Lexie?
Este cu tine?
I-a făcut ceva?
Este bine, Tom.
Dar...
Nu înţeleg.
Ea este Lexie, fiica noastră.
Bună, tati.
Chiar mă gândeam
că suntem aproape de final.
Cu războiul şi totul.
Suntem aproape.
Măcar nu mai trebuie să ne îngrijorăm de Karen.
Sigur.
Bineînţeles.
Dar...
Nu există "dar-uri."
Serios?
Eram sigură că am auzit unul.
Lasă-mă să te ajut.
Mă descurc. Ştiu.
Lasă-mă să te ajut.
O ridicăm împreună. Mă descurc, Hal.
Bine.
De ce nu ajuţi cu chestia aia de acolo?
Pot să securizez linia asta singură.
Bine?
Sigur.
Bine, Lyle. Porneşte-l.
Stai, stai.
Cât mai durează, Pope.
Nici măcar nu ştiu de unde să încep cu nenorocirea asta.
Ai 10 minute.
Sau vom muta lucrurile într-un alt vehicul.
Poate camionul lui Lourdes.
Da, sigur, cine vrea să
împartă spaţiul cu acea ciudată.
Dacă nu o repari, nu avem de ales.
Cum se simte Dr. Glass?
Doarme.
Doarme mult în ultima vreme.
Este de aşteptat.
Nu a spus nimic despre ceea ce s-a întâmplat?
Nu. A spus că nu îşi aminteşte nimic.
Nu este semn de vreun parazit sau dispozitiv de urmărire...
Nu ştiu.
Nu cred, dar trebuie să rămânem vigilenţi.
Desigur. Ce zici de fiica mea?
În ce sens?
În sensul că s-a născut acum două luni,
iar acum pare că are 6 ani.
ADN-ul pe care l-am recoltat arată o asemenea posibilitate.
Va continua să crească?
Este imposibil de speculat.
Un ultim cadou de despărţire de la Karen şi Espheni.
Totuşi, am crezut că sunt moarte.
Am crezut că le-am pierdut pentru totdeauna.
Probabil când doctorul... Când Anne se va trezi
va putea să ne mai spună şi alte informaţii
legat de ceea ce s-a întâmplat cu ea şi fiica ta,
dar până atunci...
Ştiu, ştiu.
Bine! Suntem gata să mergem!
Să încărcăm, oameni.
În cinci minute am plecat de aici.
Ca pe vremuri, colonele?
Deci, unde vom merge?
Eu şi Tom credem că prima oprire să fie în Charleston.
Să îi avertizăm de relocarea în Brazilia.
Trebuie să ne regrupăm, să le aducem la cunoştinţă situaţia
şi apoi mergem să îi găsim pe oamenii lui Hathaway.
Cu ce scop?
Să formăm o nouă mişcare de rezistenţă.
Mişcarea de Rezistenţă a Oamenilor.
Să mergem!
Volmii vor să se lupte cu Espheni, să îi lăsăm.
Noi avem propria noastră luptă.
Pope avea dreptatea în legătură cu un singur lucru.
Ce anume?
Mă face să mă simt ca pe vremuri.
La kilometri distanţă, Dan.
La kilometri distanţă.
Alexis?