Sănătatea este foarte importantă şi în ciuda tuturor eforturilor mele,
colesterolul meu e ridicat.
Ştii cine e de vină?
- Corporaţiile. - Nu. Tatăl meu.
Ca un gest ostil, mi-a lăsat gene proaste.
Sandviş... bifat. Cutie de suc... bifat.
Lenjerie... mamă?
Acolo erau.
Am mers la Kesslers pentru o degustare de vinuri.
Iar eu am folosit gentuţa lui Natalie pentru prânz pe post de poşetă.
Pentru a da mai multă culoare.
A fost un subiect de conversaţie, ascultă ce-ţi spun.
M-am supraîncălzit.
Minunat.
Bine, o nouă regulă... Ce-ar fi dacă nu am pune lenjeria
în aceeaşi gentuţă pe care fiica mea o foloseşte pentru mâncare?
Doar de amuzament. Bine, dar asta nu sună amuzant.
Bine. "Fără chiloţi în gentuţă."
Fericită?
Alo? Salut.
Am doi informaţii importante.
Prima: da, păpuşa lui Natalie
era în spatele furgonetei mele,
iar vieţile noastre sunt în pericol.
- Începem. Julian e obligat
de forţe necunoscute să se pregătească pentru urgenţe nedorite.
Hei. Îmi antrenez
tehnicile de prevenire a hipotermiei
în cazul în care avionul meu se va prăbuşi pe muntele Everest.
Am mâncat plăcinta lui Shepherd, dar dacă poţi...
De asemenea, cred că îi place de tatăl meu vitreg Max,
pentru că doar aşa se explică vizitele lui constante
în casa noastră.
Am vorbit cu vecinul vostru Sean
şi se pare că o felină mare i-a rupt gardul de tot
pentru a se târî spre plasa de metal.
Acum, există şanse mari să fi fost un leu de munte,
care nu doar că ameninţă animalele de casă, dar şi oamenii, de asemenea.
Cât de grozav!
Aşa că sunt de părere că nu e o idee bună
ca fetele să intre înăuntru sau să iasă afară
fără a fi acompaniate de un mascul feroce.
Cum rămâne cu celelalte trei?
Scuze. Continuă.
Bine, în primul rând, leii sunt animale solitare.
Nu obişnuiesc să atace zone care sunt populate.
Nu aşa procedează leii.
Păi, până acum. Nu. Nu "până acum".
Astea sunt caracteristicile leilor.
Doar dacă nu evoluează.
În ce?
Super lei.
Şi, pentru ca Natalie să înveţe
adevărata ştiinţă...
Bine. Am plecat la şcoală.
Natalie. Cred că mă duc şi eu
Va fi amuzant.
Fetele în drum spre... Unde mergem?
La şcoală. Ştiu ce se întâmplă.
Ia fata cu tine. Ia-l... Ia-l şi pe el.
- traducere şi adaptare de Hice Cristian - - hice.cristian@yahoo.com -
Un alt beneficiu din faptul că locuiesc cu părinţii mei
e că locuinţa lor se află într-o zonă cu şcoli foarte bune.
Te iubesc. Să ai o zi minunată
Vezi asta?
Natalie stă lângă agentul de drumuri.
Niciodată nu-şi petrece timpul cu ceilalţi copii.
Poţi s-o învinovăţeşti?
Vreau să spun, cum ar putea copiii ăştia s-o ajute cu cariera ei?
Mă tem doar că întâmpină dificultăţi în a-şi face prieteni.
Eu am întâmpinat.
Tu ai avut... prieteni.
Pentru următorul număr,
vom avea nevoie de o ocupaţie şi o locaţie
din audienţă.
Doi acrobaţi şi un birou al unui dentist.
Şi o atmosferă de teatru.
Kabuki!
Doar că... Deoarece stăteam tot timpul cu voi,
mi-a fost puţin cam greu
să relaţionez cu alţi copii de vârsta mea.
Pentru următorul meu număr, am nevoie de o ocupaţie
şi o locaţie din audienţă.
Prindeţi-o!
Şi o atmosferă de teatru!
Ai fost o improvizatoare nemaipomenită.
Copiii aceia nu te-au înţeles pentru că erau italieni.
Vreau doar ca Natalie să aibe o viaţă socială
care să nu o facă să o ia la fug imediat.
Cu toate că fuga rapidă e un exerciţiu grozav pentru musculatură.
Vezi tu, acei copii cu mamele lor se joacă împreună.
Dacă aş putea să intru în vorbă cu ele,
Natalie ar putea să-şi petreacă timpul cu fetele lor.
Astfel Natalie ar avea nişte aventuri grozave de împrietenire
ca toţi copiii din reclamele la cereale.
Ştii tu, să alunece pe curcubeie
sau să păcălească spiriduşul.
"Păcălirea unui spiriduş" e o expresie familiară
sau vorbim despre păcălirea unui adevărat spiriduş?
Cum aş putea vorbi despre asta?
Nu ştiu. Eu încerc doar să te susţin.
Trebuie doar să găsesc o metodă obişnuită
de a sparge gheaţa.
Ce faci?
Păcălesc spiriduşul.
De când am devenit eu un spiriduş?
Zboară, spiriduşule, zboară!
Alarmă falsă. Bine? Spiriduşii nu zboară.
Aici erau.
Eu sunt mama lui Natalie.
E acea fata aceea mititică care stă acolo.
Doamne, o iubesc aşa de mult.
Aş putea strânge căpşorul ăla până ar sări în aer.
Dar nu o s-o fac. Nu-i voi strânge capul.
Aşa că... Nu e nevoie să chemaţi autorităţile.
Eu sunt Polly. Bună. Eu sunt Morgan.
Morgan era numele meu favorit când eram mică.
Al doilea favorit... Desiree McCarthy.
Cine era femeia care a aruncat ochelarii?
Doar o doamnă ţicnită
pe care nu am mai văzut-o niciodată.
Fiica mea e minunată!
Crede că e mama mea. Dau vina pe sistem.
N-o să crezi niciodată.
Orice ar fi, pariez că o voi face.
M-am comportat ca o mamă exemplară, fapt pentru care Morgan ne-a invitat
să ne întâlnim după şcoală la joacă.
Am strâns suficiente informaţii
despre acest fenomen al mamelor normale care macină gândurile întregii naţiuni.
Iar asta e camera de joacă.
Pe vremea mea, o cameră de joacă era un spaţiu lavabil
cu un leagăn pentru adulţi.
Aşteaptă. Am nevoie de un moment să-mi şterg imaginea asta din minte.
Nu. A rămas întipărită exact acolo.
Morgan taie până şi sandvişurile
în nişte forme jucăuşe.
Şi ghici ce au făcut copiii.
Arată-i, Nat. E o corabie într-o sticlă.
De asemenea, cunoscută şi ca ambarcaţiune.
Şi tu ai făcut lucruri.
Tu ai făcut vrăjitorii cu prietena mea, Gretchen.
Da. Am învăţat multe de la ea.
În special că vrăjitoria nu vindecă cancerul.
Ei bine...
Încetează!
Idiot stupid născut în furgonetă!
Morgan mă sună...
Acasă.
Care-i treaba, mama?
Nu, am spus "Morgan", nu "mama".
Bunica poate goli o sticlă în cinci minute
dacă vrei să mai faci una din alea.
Deci, mă întrebam dacă ai putea să organizezi următoare joacă la tine.
Eu să fiu gazda?
Te referi la...
"Gazdă" ca din definiţia standard,
adică la cineva acasă?
Polly, iar a venit fostul tău soţ nebun.
- Ştii ce f... - Dragă, dragă...
Sare pe mine din senin... incredibil.
Ca şi cum... Ca şi cum ar fi un leu de munte
şi m-a şi zgâriat.
Uită-te la ceafa mea...
Încercam să-ţi dovedesc
că dacă eram un leu adevărat,
erai mort deja!
Crezi că te poţi descurca?
Cred că ar fi o bună oportunitate
pentru Natalie să se împrietenească cu celelalte fete
înainte de excursia lui Lacey la Disneyland.
Bine, încearcă aia. Da. Da. Sigur.
- Sigur că pot s-o fac. - Şi mai ştii ceva?
Noi am construit case în habitatul lor natural.
Habitatul lor... Locuiesc aici de 20 de ani.
E habitatul meu natural! Vrei, te rog, să-i spui?
E habitatul lui natural. Ce-i cu zgomotul acela?
E doar televizorul.
Mă uit la un documentar despre idioţi.
De ce ne faci idioţi?
Ştii ce nu înţeleg?
Am spus să mai aduci biscuiţi,
dar în schimbi tu îi mănânci
în timp ce scrii pe cutie.
Fac o lista cu mâncarea de care am nevoie
pentru ora de joacă organizată de mine care va fi perfectă.
Totul face parte din planul meu genial de a mă asigura
că Natalie e un copil normal, care are prieteni.
Bine, gesticulezi ca un geniu al răului.
De ce nu accepţi pur şi simplu "ciudăţenia" familiei tale?
Să o iei în braţe
şi să-ţi bagi limba în gâtul ei,
pentru că veţi sta mult şi bine împreună.
Nu. Refuz.
O voi scoate la capăt ca o mamă bestială ce sunt.
Primul lucru de pe listă: Sandvişurile.
În forme jucăuşe
Poate Jenn mă poate ajuta.
De ce nu o întrebi acum,
în timp ce vă plătesc pe amândouă să faceţi alte lucruri?
Mulţumesc.
Jenn e tânăra mea prietenă hipiotă care se mândreşte
că nu a folosit niciodată telefonul pentru a suna.
Care-i treaba, bănuţule?
Chinuri, Polly.
Chinuri majore.
Chinuri?
Ai 25 de ani.
Dacă ai o zi proastă,
doar dă-ţi jos hainele şi uită-te în oglindă.
Iubitul meu Indio nu îmi răspunde la mesaj,
pentru că nu sunt la fel de "interesantă" ca Margo.
Există vreo şansă să mă ajuţi
cu ora mea de joacă mâine?
Sigur, de ce nu?
Viaţa mea s-a sfârşit.
Aş putea foarte bine să-mi pun şorţul
şi să fac sandvişuri pentru nişte tăntălăi mititei.
Grozavă atitudine.
Stai, uită-te la asta. Uită-te la prostul ăsta cum verifică gardul,
de parcă eu nu aş face-o. Eu îmi verific gardul, Elaine.
Care-i problema ta cu el?
Pro...
Da. Din clipa în care ne-am cunoscut,
s-a prezentat cu nişte gesturi ostile.
El e tatăl meu vitreg, Max.
E o adevărată plăcere.
Da.
Şi ce...
A făcut-o intenţionat.
Vroia să mă scoată din peisaj.
Nu vroia să te scoată din peisaj. Ba da.
Nici măcar nu ştie să-şi ia tricoul cum trebuie.
Uită-te la el. Uite cum păşeşte pe florile mele de bougainvillea.
Polly şi Natalie locuiesc aici acum.
Julian e tatăl lui Natalie. Vine prea mult aici. Sunt divorţaţi.
Va fi multă vreme prin preajmă. E... E prea mult prin preajmă.
Nu, vreau să faci un efort şi să-l înţelegi.
Nu pot să suport tensiunea!
Priveşte! Nu am ochelarii la mine.
Ce? Ce-i aia?
Are capul în flăcări?
Ce... Bine.
Max green.
Tată? Am nevoie de ajutor.
Ce scrie?
Ia priveşte ce chestie
am cumpărat pentru ora de joacă.
Pui o omidă în
acest recipient plin de iarbă,
iar apoi, ca prin magie, iese un fluture.
Da, aşa e. După ce vor fi trecute 2 săptămâni,
încă se vor gândi la ora mea de joacă.
Ia de aici, corabie într-o sticlă.
Despre ce naiba vorbiţi?
Organizăm o oră de joacă plictisitoare, la noi acasă,
pentru că ori Natalie are nevoie de prieteni
ori Polly nu a avut niciodată prieteni.
Ce vrei să spui, că...
N-ai avut prieteni niciodată?
De ce aud despre asta doar acum?
Ştii, vor fi 4 copii cu mamele lor.
Vom avea lucru manual, vor fi gustări.
Tot ce trebuie să faceţi e să fiţi normali timp de 2 ore.
"Să fim normali."
O oră de joacă? Aici?
Bine. În caz că nu ai observat,
grădina asta din spate e o zonă mortală.
Şi am început lista cu cuvinte care să le evităm.
"Mortal", "zonă".
Bine.
Eu aş verifica de două ori,
pentru că dacă vreuna din mamele acela se află pe ciclu,
acel leu de munte o va detecta de la 3 kilometri.
Şi "ciclu" intră pe listă.
Deci...
Nu te îngrijora. Putem fi normali.
Pare atât de simplu, nu-i aşa? Şi cu toate acestea,
dai din picioare ca un sălbatic în timp ce porţi lenjerie subţire
într-o poziţie culcată.
E un organ bărbătesc. Să nu-ţi fie ruşine.
Gândeşte-te la asta ca la o provocare de actor.
Sunteţi oameni normali într-un cadru normal
făcând lucruri normale.
Bine, calmează-te. Ştim cât de mult înseamnă asta pentru tine.
O putem scoate la capăt.
Uite, dragule, pregătesc cina!
Iar eu conduc o furgonetă.
Da, da. Mai spuneţi. Max, unde te duci?
Mă duc la magazin,
de unde voi cumpăra flori pentru frumoasa mea soţie.
În timp ce eu pregătesc o friptură în oală pentru iubitul meu de culoare.
Deci am încercat să fac dintr-o omidă un fluture.
Mi-a ieşit de minune!
Şi ca să ştii, mamă, e un borcan plin cu omizi
în frigider, aşa că dacă o să ai
vreun efect secundar de la somnifere, să fii cu ochii-n patru.
Dacă se află în frigider, totul e corect.
Noapte bună.
Pe toată chestia asta scrie "eşec".
Cu litere mari din neon.
Devine un părinte obsedat... Da.
Mai are puţin şi face alergie... Da.
Fascistă germofobică. Absolut.
Orele de joacă ar trebui să fie interesante, nu ca la carte.
Da.
"Mănâncă sandvişul".
"Nu mânca omizile."
E confuz.
Desigur. E plictisitor! Urăsc asta.
Da. Trebuie să faci ceva, Elaine.
Ceva uriaş.
Oricine ar fi aici, cred că ar trebui să ştii
că am fost antrenat într-un ring de lupte.
Julian, sunt Max. A fost aici.
Leul de munte, idiotule. Ascultă-mă bine.
Avem o adunătură de copii de 6 ani care vin mâine aici,
iar Polly se va încrunta rău dacă va vedea că una din ele e dusă
în fălcile unei pisici din junglă, înţelegi?
Bine.
Jenn, tu eşti zâna cu aperitive.
Sau zeiţa. Sau o formă de...
Sau ceva zeitate cerească care aduce sandvişurile.
Mulţumesc.
Mi-am băgat pierce în limbă. Vezi?
Au început ţipetele la mine în cap.
Vroiam ca Indio să ştie că sunt la fel de interesantă ca Margo.
Ar trebui să-ţi facă limba
să fie mai stimulatoare... sexual.
Cât de stimulatoare trebuie să fie o limbă?
Dacă vrei să-ţi menţii relaţia interesantă,
bagă-i lui un pierce data viitoare.
Fără să-l avertizezi.
Bine, văd o scară cu trepte,
văd material,
văd totul până sus la tine prin rochie.
Am un plan minunat.
Dacă există posibilitatea ca
lucrul tău manual cu fluturele să fie un eşec,
am un plan de rezervă.
Atârnăm nişte draperii,
pictăm feţele copiilor,
facem nişte pălării înfricoşătoare.
Şi aşa am realizat scena din Madame Butterfly.
Se potriveşte perfect temei tale originale.
Ăsta nu e lucru manual.
Păi, este când o fac eu.
Nu. Nu, nu, nu. Nu va exista un plan de rezervă.
Vreau să faci exact ce ţi-am spus eu să faci,
şi anume, un simplu lucru manual într-o cutie.
Cutiile sunt plictisitoare.
De aceea oamenii gândesc dintr-o altă perspectivă.
Păi, poate dacă şi tu ai fi gândit dintr-o altă perspectivă
când creşteam,
nu mi-aş fi început viaţa la 32 de ani.
Eu încerc să te ajut.
N-o face. Dacă vrei să mă ajuţi, fă-o prin metode simple.
Poţi fi o mirodenie.
Ca oregano sau sos de roşii.
Există un motiv pentru care nu există sos de oregano.
Pentru că ar fi o nebunie.
Nu sunt o mirodenie.
Sunt un antreu.
M-am săturat să fiu învinuită pentru întreaga ta copilărie.
Ai părăsit casa asta când aveai 18 ani.
Ai avut mult timp la dispoziţie să repari ce am stricat eu.
Evident, nu am avut.Şi, apropo,
am fost nevoită să te văd în Madame Butterfly de 19 ori.
Îţi dau cu greu un 7.
Cum îndrăzneşti?
Ziarul Philadelphia m-a numit:
Captivantă
Asta e.
Mi-a ajuns.
Atunci de ce atârni şi acum perdelele?
Ca să pot face asta.
Mult noroc cu ora ta nenorocită de joacă.
E aşa de haios! Nu? Cine vrea struguri?
Da, te rog. Eu vreau.
Bine. Bine. Unde te duci?
Cred că va trebui să mă înconjuri.
Ce? Eu...
Astfel, vom construi cuşca, iar apoi, înainte să-ţi dai seama,
micuţa ta omidă va deveni...
Nu mi-am dat seama cât de păroasă şi de alunecoasă şi înfric...
Bine. Surprize!
Oricum, hai să ne luăm ambele farfurii,
pe care am colorat aceste superbe desene
şi să le capsăm împreună, astfel...
Astfel...
Bine, se pare că cineva a folosit toate capsele.
Ce-i aia, mami?
E alarma pentru gustări.
"Gustări, gustări, gustări!"
Jenn?
Grozav! Sânge!
Dacă mă gândesc mai bine, nu cred
că ar fi trebuie să-mi bag un pierce.
Dă-o naibii. Voi comanda pizza.
Doamnelor şi domnilor...
Acum, pe scena principală...
Doamne Dumnezeule.
Numerele improvizate de comedie ale lui...
... Elaine Green!
Bine, liniştiţi-vă, vă rog.
Voi avea nevoie de...
O locaţie şi de o ocupaţie.
Un muc la Disneyland!
Un muc Disneyland.
Da!
Polly, vino cu noi pe scenă!
Un muc la Disneyland.
Cine m-a strănutat şi cum de am ajuns într-un Space Mountain?!
Da!
Un şoarece la discotecă.
Nu am fugit pentru că îmi era frică.
Doar că... Doamne.
Nu, uite. Eram doar speriaţi.
E o reacţie umană normală. Aşa e.
Şi să nu-ţi faci griji că m-ai trântit la pământ.
Ideea e că au colţi
şi gheare. Ştiu
Nu vorbim de vreun gerbil aici.
Nu.
Mă bucur doar că am rezolvat asta...
Vrei un păhărel, Polly? Da, vreau.
Mulţumesc de întrebare.
Un toast pentru mine, pentru ora de joacă
Şi pentru faptul că eu şi mama ne-am unit
ca să facem ceva fantastic.
Mamă, ţi-am văzut jurnalul.
Pe care l-ai lăsat deschis în holul din faţă
cu săgeţi îndreptate spre întrebare.
Sunt deşteaptă, nu-i aşa?
Iubesc asta la mine.
Uite, nu cred că...
... ai fost o mamă rea.
Sunt doar îngrijorată că voi strica totul.
Aşa vei face.
Poţi strica orice,
şi cu toate acestea, ai o fiică nemaipomenită.
Mulţumesc.
Nu, vorbeam de mine şi de mama mea.
Adică, eşti şi tu în amestecul ăsta.
Cred că amândouă ar trebui să fim mândre de noi
chiar acum.
Şi chiar dacă nu ar trebui, eu o voi face.
Şi nu am vorbit serios când am zis de Madame Butterfly.
Erai perfectă.
Scumpa mea!
Bine.
Am fost perfectă.
Vedeţi? Dacă voi aţi locui cu părinţii voştri,
aţi putea avea şi voi un moment frumos cu mama voastră goală.
E grozav.
Ştii, chiar ai fost alături de Polly astăzi.
Sunt foarte mândru de tine.
Şi îţi mulţumesc şi eu că ai încercat să-l înţelegi pe Julian.
Prostul de Julian cu poveştile lui fantastice despre leii de munte.
Tot continuam să-i spun că nu există lei de munte prin această zonă.
Nu-i aşa?
Tu eşti leul meu de munte.
Marchează-ţi teritoriul.