Polly, ce-i cu tot zgomotul acesta?
- E 11:30 jumătate dimineaţa. - Ce naiba?
Îmi fac un shake pentru energie. Revista mi-a zis să folosesc
ceva aşa numit "zer".
Nu se poate.Ba se poate.Nu se poate.
"Lumea lui Wayne." Nimic
- Nu vrei să mă acompaniezi? - Nu, mulţumesc.
Ghiciţi ce? Voi alerga 5 kilometri.
5 kilometri? Când ai alergat ultima oară?
Eram într-o parcare. Era târziu,
şi am avut un sentiment ciudat.
Ea, Elaine. Ea nu era acolo. Eram singură.
De aceea am avut un sentiment ciudat.
Bine. Încă nu m-am trezit.
Oricum, am fost la farmacie ca să cumpăr...bombonele,
iar primul meu gând a fost,
ce caută biroul acela în fata bombonelelor mele?
Dar apoi, toate aceste sentimente vechi au revenit în mintea mea.
Adică, vă amintiţi ce activista eram
la facultate?
Am realizat un adăpost pentru nevoiaşi.
Îmi pare aşa de rău.
Trebuie să te înscrii pentru asta.
Ne-am legat de copaci ca să salvăm pădurea.
Daţi copacilor o şansă! Daţi copacilor o şansă!
Trebuia să mă duc la baie mai întâi.
Am avut o fundaţie cu întrebări şi răspunsuri
pentru a sprijini drepturile egale a acţiunilor femeilor.
Nu cumva un concurs de tricouri ude contrazice mesajul nostru?
Am încercat să facem un tort pentru micul-dejun,
dar nu am primit niciun ban.
Obişnuiam să fiu o persoană inspirată şi pasionată
căreia îi pasă de lume.
Adică, aveam haine drăguţe
şi un stil sarcastic şi sexy de a flirta
şi vreau să fiu aşa din nou.
Iar cea mai bună modalitate să reuşesc e să-mi pun fundul în mişcare
şi să alerg 5 kilometri.
Antrenorii numesc asta un moment de strălucire.
După o lungă perioadă de aşteptare,
pasiunea ta se aprinde, iar apoi arzi în flăcările
propriului tău potenţial.
Păi, cred că asta e o oportunitate fantastică,
iar pe mine asta mă face destul de mândru.
Mulţumesc.
În regulă, salut, salut.
Să facem asta. Să-i dăm drumul.
- Să faceţi ce? - I-am cerut să vină să mă antreneze.
El?
Ce ştie el despre atletism?
Echipa de scrimă a liceului, din toate statele.
Ce zici de asta?
Nu-mi place de tine acum.
Fii serios, Maxie.
Haide, omule.
Oricum, aproape am terminat
de programat telecomanda ta universală.
Grozav. Şi ghici ce?
Pot s-o duc pe Natalie la şcoală mâine.
Mulţumesc foarte mult, Julian. Eşti un salvator.
Nu ştiu ce m-aş face fără tine.
Îmi amintesc că i-am plătit o sumă frumoasă de bani unui avocat
ca să se descurce fără el.
Bine, încep să simt
că acesta va fi un duş stresant.
Ei bine, acesta nu e un mod sănătos să te descurci cu un divorţ.
Şi unde e ura? Unde sunt costumele de avocat?
Unde...unde e buretele meu?
Păi, eu când am divorţat, primul lucru pe care l-am făcut
a fost să mă culc cu mexicanul meu. Primul?
Aşa uiţi de trecut.
Şi, ştii, dacă nu ai fi suferit alături de
fostul tău iubit, nu m-ai fi întâlnit pe mine
imediat după el.
- Da. - Nu-i aşa?
Ce s-a întâmplat cu el,
- cu tipul acela? - A murit într-un accident tragic la dans.
Cel puţin a murit fericit.
-traducere şi adaptare de Hice Cristian- -hice.cristian@yahoo.com-
E o nebunie. Adică, ieri,
eram o mamă singură cu o obsesie pentru ursuleţii de jeleu
iar azi, mă întorc la postura de salvator al mediului
exact cum eram la facultate,
doar că părul meu e mult mai frumos acum, nu?
Ce ai zis? Ascultăm cele mai bune piese ale lui Cream.
Spuneam doar că sunt aşa ambiţioasă să alerg 5 kilometri
şi să-mi recâştig titlul de...
Tipule.
Uită tot ce ţi s-a spus despre alergat
şi aminteşte-ţi de prima zi în care ai alergat
precum un animal pe planeta asta.
Asta tot nu explică de ce mi-ai aruncat
noii mei adidaşi peste zid.
Uite, am fost învăţaţi timp de decenii
prima dată călcâiul jos, apoi degetele,
dar am fost îndrumaţi greşit de ortopedici,
pediatrici şi de sala paşilor pierduţi.
Noi doi trebuie să ne împotrivim tiraniei "pantof mare."
Există vreo industrie care să nu fie implicată
într-o conspiraţie împotriva ta?
Cred că oamenii care se ocupă de respiraţia corectă
chiar încearcă să mă ajute.Da.
Haide.
E ca un fel de dans. Bine?Trebui să-l simţi.
Desfă picioarele şi...
Ce se întâmplă?
De ce îţi sunt genunchii şi picioarele sunt scoase în afară?
Seamănă cu mişcarea lui Dick Van Dyke
"chim chim cher-ee" ce faci tu acolo.
Ştii ceva? Îţi voi aduce o bucată de lemn.
Să o ţii între coapse.
Unde ţii tu lemnul?
Hei, Julian, de nu vii să stai jos?
Da?
Da.
bine.
Julian, ştii că te iubim
Julian, ştii că Elaine te iubeşte,
şi am şi eu unele sentimente.Serios.
Şi apreciem toate lucrurile pe care le faci pentru toţi,
dar vrem să te opreşti să le mai faci cât mai rapid.
Sunt puţin confuz.
Polly pare să fie, cum să zic? La răscruce,
iar Elaine şi cu mine suntem îngrijoraţi
că nu va putea niciodată să treacă la următoarea etapă din viaţa ei
dacă în mod constant apelează la tine.
Dar, nu e un lucru bun că ne înţelegem?
- Da. - Nu.
Nu.
Nu ştiu sigur ce să fac cu braţele mele,
dar cred că am început să mă pricep la dans, nu?
Da. Hei, ascultă, trebuie să plec.
Ce? Acum mă aflu la limita ciudată
dintre a alerga şi a dansa.
Mă simt ca un pudel dintr-un desen.
Haide.Nu ai nevoie de mine.
Oricum, am o listă întreagă de lucruri ce trebuie să le fac,
începând cu căutarea ei.
Oricum, ne mai vedem.
Stai puţin. Acesta e momentul meu!
Pleci în timpul momentului!
Păi, măcar poţi merge să-mi aduci adidaşii?
E ciudat că Julian a plecat aşa.
Păi, ştii tu, e un tip ocupat. Are şi el o viaţă.
De când?
Câţi kilometri mai sunt? Cred că am făcut o groază de kilometri."
Doar am ieşit din maşină.
Nu ai nicio idee ce înseamnă un kilometru.
Păi, orice ar fi, o voi face.
Vrei să ştii de ce? Pentru că acele balene au nevoie de mine.
Şi după ce mă ocup de ele,
voi alerga pentru bufniţe. Dar focile, sunt şi acum chinuite?
Pentru că simt că...!
Doamne, Polly, eşti bine?
Nu, nu sunt bine! Sunt jos!
În regulă.Când cineva se afla în mişcare,
şi dintr-o dată e pe jos, ceva grav s-a întâmplat.
Bine.
Nu cred că avocatul meu ar dori să te ridic.
Unde naiba e Julian?
El e tot timpul cel care mă duce la doctor.
Chiar şi formând numărul, mă doare spatele.
Nu ai nevoie de el. Ai nevoie de gheaţă.Hai.
Am nevoie de mai mult de atât.
Julian ştie multe despre accidentări, bine?
Ştie ce porcării citeşte tot timpul.
Mama ta şi cu mine putem citi porcării.
Nu, dragă?
Am nevoie de el, bine? Sunt mama săptămânii la şcoală.
Proiectul lui Natalie obligatoriu
şi cineva trebuie să aibe grijă de mine
ca apoi să pot concura şi să strălucesc.
Şi cine va face toate astea?
Doamne.Se referă la noi.
E aproape vremea pentru şcoală.
Cum e prânzul lui Natalie?
Explică-mi şi mie ce s-a întâmplat cu ţara asta...
Că nu pot să-i pun lui Natalie unt de arahide pentru prânz?
Păi, copiii au alergii acum.
Aşa că poate, teroriştii ne vor extermina cu arahide.
Max, nu avem timp de asta, bine?
Pregăteşte-i un prânz ca unei persoane care tot timpul asta mănâncă.
Natalie nu poate întârzia, iar nu pot să mă mişc.
Nu.Natalie e la ea în cameră.
Păi, ai îmbrăcat-o?
Ce s-a întâmplat cu ţara asta,
ca un copil nu se ştie îmbrăca?
Armata Statelor Unite va fi goală şi va fi ucisă de arahide.
Faceţi ceva. Faceţi ceva, bătrânilor.
Doamne.
Are nevoie de ceva.
Ştii, acest colier i-a aparţinut bunicii mele Frances,
iar eu voi...acum e al tău.
Doar dacă nu rămân fără bani şi trebuie să-l vând.
Unde merg oameni când sunt morţi?
E un loc fantastic,
plin cu toate lucrurile tale preferate...
Acadele încrustate cu diamante,
Django Reinhardt cântând serenade cu chitara lui,
şampanie, trufe, ciocolată, limuzine.
Acolo am fost eu înainte să mă nasc?
Bine.
Cine va avea grijă de mine acolo sus, dacă voi sunteţi aici jos?
Vezi, eşti deşteaptă.
Voi spune... Bunica Frances.
Vezi, şi eu sunt deşteaptă.
Eram moartă?
Să mergem să-i arătăm mamei.
Covrig şi cremă de brânză, sau asta e prea că la ţară?
E în regulă.
Deci...ce faceţi voi două?
Trebuia să o duci la şcoală.
Eu beau cafea. Acum?
Da.Chiar acum!
- Asta e... - Când aveam 6 ani, am luat...
Fără sfârşit. Nu se termină. Patru autobuze pentru şcoală.
Bunico, bunicule, voi întârzia.
Bine, nu, nu vei întârzia. Poftim.
Şi nu uita.
Trebuie să fiu mama săptămânii,
aşa că poate vrei să porţi ceva rezistent la mucozităţi.
Ce-i cu toţi părinţii ăştia la şcoală?
Mama mea şi tata niciodată nu au venit la şcoală.
Părinţii veneau la şcoală,
însemna, cineva are un furuncul.
Suntem manipulaţi de subconştientul lui Polly.
L-am înlăturat pe Julian, apoi ea se împiedică
pentru că intenţionat să-l aducă înapoi, iar noi nu putem permite asta
Dar nici aşa nu e uşor pentru noi.
Bine, ascultă-mă. O vei duce pe asta la şcoală.
Eu o duc pe Polly la doctor.
Împreună, îl vom înlocui pe Julian până când uita de el.
Bine. Mă bag. Doar dacă nu vrei să mergem la film.
Sună-l pe Julian.Zi-i să vină înapoi,
- pentru că în acest caz, chiar mă bag. - Nu.
Merită să încerc.
"Şi iepurele i-a zis puiului,
e mai bine să fim prieteni."
Păi, cine nu se aştepta la asta?
- Bunico? - Da.
Spune-le tuturor despre bunica Frances
şi despre cum a avut ea grijă de mine înainte să mă nasc.
Da.
Cineva a avut grijă de tine înainte să te naşti?
Da, într-un loc grozav.
Ca raiul?
Păi, care e numele tău de familie?
O'Brien.
Da. Tu ai fost în rai.
Străbunica ta avut grijă de tine în rai
înainte să te naşti.
Vezi, acesta e întreg sistemul pe care Dumnezeu l-a alcătuit.
Familia mea nu crede în rai,
deci atunci, cine a avut grijă de mine?
Păi, care e numele tău de familie?
Gupta.
Cred că a fost o vacă...
O vacă foarte specială
cu puteri magice de vacă.
Hei, cum te descurci?
Grozav.
Te vei întinde, îţi vei ţine mâinile lângă corpul tău,
şi să nu te mişti. Maşina M.R.I
e foarte zgomotoasă şi va dura cam 30 de minute.
Wow, astea sunt o mulţime de minute
ca să stau într-un fel de coşciug gălăgios,
dar o voi face, deoarece
masa asta pare să aibe mărimea potrivită
astfel încât să nu mă înghesuie şi să mă sufoce.
Adică, nu există spitale care te păcălesc
să faci lucruri
care ar putea să te omoare, nu?
Adică, doar dacă nu e o schemă elaborată
ca să-mi recolteze organele
Intră înăuntru. Da.
Doamne.
Nu, nu, nu. Nu-mi place asta!
Nu vreau asta! Nu vreau asta!
Ai un răspuns iraţional.
Ştiu! Sunt conştientă!
Să mai încercăm odată.
Îmi ies din minţi.
Nu sunt pregătită încă. Încă nu. Încă nu.
- Ia-ţi picioarele. - Nu, nu.
Am o fiică!
Mă întorc imediat, Carol.
Spatele meu!
Ascultă.
Bine.Ascultă-mă, bine?
Poţi depăşi această claustrofobie.
Mintea e puternică, băiete.
Dacă mintea mea era puternică,
aş folosi-o să-ţi dau foc chiar acum.
Ştii ceva? Mi se pare că joci doar
o scenetă, astfel încât fostul tău soţ să vină aici cu camioneta lui,
care e legată de o frânghie, ca să te salveze.
Ce legătură are asta cu Julian?
- E ceva ce... - Bine, uite.
Timpul pentru tub. Începem.
Vom face asta, sau pot să mă duc să-mi mănânc sendviciul?
Aveţi nişte narcotice, pentru ea?
Telecomandă universală afurisită.
Pacino ar trebui să vorbească cu James Lipton,
iar eu nu o pot face să funcţioneze.
Îmi place să fac puzzle-uri cu tine, bunico.
Da, păi, bunica se distrează de minune.
Tu termină de făcut hambarul,
iar eu mă întorc într-o secundă. Bine.
Simt ca minutele din viaţa mea se scurg
într-un abis negru plin de creioane
şi lipici netoxic.
E o capră la mine în despicătura.
Eu am fost regele Lear într-un turneu prin 19 oraşe,
iar acum stau aici şi fac macaroane cu brânză
şi nu mă uit la Al Pacino.
Vroiam să ştiu ce poartă în pat.
Păi, nu vroiam să zic asta, dar poate ar trebui să-l suni pe...
Nu.Nu, nu, ascultă, trebuie să rezistăm.
Julian nu a mai fost aici de zile bune.
Cred că suntem pe punctul de a
ne îndeplini scopul.
Deci, a fost doctorul la telefon.
Am un disc inflamat şi un coccis umflat.
Vrea să nu mă mişc timp de 2,3 săptămâni.
Păi, bănuiesc că aici se termină
ultimul strop din a mai salva lumea...
Şi probabil câteva balene.
Păi, important este că eşti motivată
şi că mergi mai departe, iar noi suntem aici să te sprijinim
până vei putea merge din nou.
Două sau trei săptămâni de împachetare prânzului
şi fierbere a tăieţeilor?
Vom fi morţi până atunci.
Deci ar trebui să las totul baltă
şi să vin pur şi simplu înapoi?
Totul? Ce crezi că faci, predai la Harvard?
Julian, nu mai puteam suporta încă 3 săptămâni.
Chiar avem nevoie de tine.
Tu poţi face lucruri, le tolerezi.
Noi pur şi simplu nu putem.
Ca spiritul lui Natalie de a distruge puzzle-ul cu ferma.
- Ai văzut? - Caii sunt maro.
Câinele e maro. Fermierul Brown e mari.
Adică, ce sadic a creat puzzle-ul acela, înţelegi?
Şi eu nu pot să dau cu banul pentru telecomandă universală.
Nu.
Nu merge, iar în zilele noastre, televizoarele...
Nu au buton vizibil de "pornire",
aşa că nu e nici universală, nici telecomanda.
Nu ştiu ce să zic. În regulă?
Adică, e posibil ca aceasta să fi fost o avertizare.
Aşa că ştii ce?Eu mă voi retrage şi
îi voi acorda mai mult timp lui Julian.
Acuma, dacă îmi vei lingura mea gigantică...
Nu pot să mă aplec deloc în chestia asta.
Ridică lingura.
Nu da vina pe mine.Tu ne-ai ruinat.
Am patru cuvinte ca să descriu viitorul nostru.
Crochete de Pui în Formă de Dinozaur.
Nu mă face să plâng.
Aşa că în săptămâna ce urmă,
părinţii mei culegeau ce au semănat.
Sunt trează. Cine vrea să se joace?
E prea devreme.Lasă-l să urineze în casă.
E copilul, nu câinele.
Porneşte televizorul. Nu pot.
Porneşte televizorul, fir-ar să fie.
TV! TV! TV! TV! TV! TV!
Poftim.
Mă doare când mă mişc.
Poţi să mă hrăneşti?
E prea fierbinte.
Suflă.
Am uitat! E săptămâna curcubeului.
Toată lumea trebuie să poarte albastru azi.
Să ai o zi frumoasă, dragă!
Am terminat, Elaine.
Nu mai pot s-o fac.
Hai să ne urcăm în maşină, să mergem la Marele Canion,
şi "Thelma & Louise" porcăria asta.
Soneria!Vezi cine e!
Bună.Iartă-mă că te deranjez. Tu eşti bunica lui Natalie?
Sunt mult mai mult decât atât.
Da.
Fiul meu a venit de la şcoală
spunând că vrea să se urce înapoi în soţia mea
şi să se întâlnească cu vaca magică care l-a crescut
înainte să se nască.
Ştiţi ceva despre asta?
Vorbeam aiureli doar.
Despre ce?
Da, noi avem o religie specifică.
Atunci, m-am gândit
să-i eliberez pe părinţii mei,
în special când ştiam ceva ce ei nu ştiau.
Bună, Dl. Gupta.
Plecaţi, oameni bătrâni, plecaţi.
Namaste. Îmi pare aşa de rău pentru asta.
Bine, voi "powwow" eu cu părinţii mei
şi o vom rezolva.Nu am zis "powwow",
deoarece cred că eşti un indian de altă naţie.
Ştiu exact ce fel de indian eşti.
Ştii, ne vom vedea la şcoală.
Bine.Pa.
Terific.
Doamne, credeam că pot conta pe voi să aveţi grijă de lucruri
cât timp eu eram indisponibilă.
E destul de greu,
să le faci pe toate când nu ai niciun sprijin.
Nu-i aşa?
Polly, ne pare foarte rău.
- Mama ta şi cu mine am făcut ceva... - Păi, mai mult tu.
- Şi tu ai fost la dus atunci. - Păi...
Bine, ideea e că am făcut ceva
ce am ajuns să regretăm la un nivel nixonian.
I-aţi spus lui Julian să stea deoparte.
Ţi-am zis deja? Nu ştiu ce să zic despre Nixon.
Păi, când dintr-o dată Julian nu a mai venit pe aici,
mi-am dat eu seama că s-a întâmplat ceva.
Şi, încă ceva, există telefoane.
De ce nu îţi termini fermă?
- Iar eu mă întorc într-o secundă. - Bine.
Ţi-au zis să stai deoparte?
Da.Au zis că din cauza mea nu poţi merge mai departe,
dar am început să mă îngrijorez, aşa că te-am sunat.
Nu pot să cred asta.
E oribil şi inacceptabil.
Îmi pare foarte rău.
Dacă te face să te simţi mai bine, e amuzant cum se chinuie
fără tine prin preajmă ca să cureţi mizeria.
Păi, abia aştept să văd cum se vor descurca în a 20-a zi zgomotoasă
la şcoala lui Nat săptămâna viitoare.
Cine are gambete?
Eu am gamete. Păi, am putea
să-i confruntăm cu ce au făcut,
dar cred că va fi mult mai amuzant să-i aducem laolaltă
şi să-i torturăm ca să înveţe o lecţie.
Eşti obraznică.
Vrei să zici că ne-ai îndrumat greşit? Ne-ai minţit?
Ai creat acest scenariu de 2,3 săptămâni
ca să ne pedepseşti?
Dumnezeule.
Da.
- S-a terminat! - În sfârşit liberi, în sfârşit liberi
Mulţumesc Domnului că suntem în sfârşit liberi
Suntem pe cont propriu acum
Ascultă, ne pare foarte rău.
Noi...noi nu aveam nicio idee
despre lucrurile pe care le faceţi tu şi Julian.
Şi pot să spun, eşti uimitoare.
Acum, dacă ne permiţi,
mama ta şi cu mine vom merge la cină.
Ce zici de un tratament pentru minte şi corp în Sedonna?
Da. Aşa da. Desigur.
Nu aşa repede.
Primul lucru pe care îl veţi face e să vă cereţi scuze lui Julian
şi să-l imploraţi să revină.
Acesta e divorţul nostru şi vom face cum dorim noi,
şi vreau jurământul vostru solemn
că nu vă veţi mai băga între noi.
- Sigur. - Bine.
Să sun la acea resursă cu bai balneoclimaterice,
sau să mergem la aceea cu vedere spre pietrele roşii?
E Sedona.Trebuie să vedem pietrele.
Stai.Mai e ceva.
Doamne, e ca o reclamă la cuţite.
Acea cursă de 5 kilometri e azi, iar eu voi concura.
Cum? Te deplasezi de parcă porţi un ou
între fesele tale.
Julian mă va ajuta, dar el trebuie să lucreze,
aşa că aici interveniţi voi.
Iaurt rece, răcoritor!
Dă-i băiatului tău să mănânce iaurt, băiete.
Ce zici de nişte... hei, zgârcitule, cumpăra un iaurt.
Cum te simţi?Eşti bine?
Da, asta e mult mai uşor decât credeam.
Ştii ceva? Aceasta alergare în picioarele goale...
Chiar te simţi mai liber.
Mi-a intrat un ciob mic de sticlă în piciorul stâng,
dar nu mă dor picioarele.
Staţia de apă.Să ne facem plinul.
Sunt aşa mândră de tine.Te descurci grozav.
Mi-ai dat vin.
Scuze.Acela e al meu.
- Continuaţi! - Mersi, mama!
- Te iubesc! - Aprinde focul ăla!
- Continuă! - Crezi că e ceva adevărat
din ce au zis părinţii mei?
Adică, dacă te uiţi chiar acum la noi din exterior,
par foarte dependenta de tine.
Asta pentru că te împing într-un scaun cu rotile.
La cum privesc eu lucrurile,
aflându-mă acum lângă tine, compensează pentru momentele când
nu mă aflam, atunci când eram căsătoriţi.
E versiunea mea pentru pensie alimentară.
O versiune reală, chiar ar fi folositoare.
Ştiu, nu?
Doar cred că ar fi mai uşor pentru mine să contez pe tine pentru totdeauna,
iar asta nu ar fi sănătos pentru niciunul din noi,
aşa că...voi face asta.
Trebuie să mă avertizezi când faci asta.
Mersi de ajutor.Mă descurc de aici
În regulă!
Bravo Polly
Wow, 5 kilometri nu sunt mai mulţi decât 3,2 mile.
Păi, de fapt, înseamnă acelaşi lucru.
Dar ştii ce? Lucrul important e că
ai terminat cursa de una singură,
iar asta e ceva demn de laudă.
Nu, lucrul important e că am acest
sprijin grozav în jurul meu,
iar dacă eu voi ceea ce trebuie să fiu,
voi avea nevoie de voi toţi. S-a făcut.
Cuvinte de îmbărbătare la care să ne gândim
în drumul nostru spre aeroport.
Da, da. Încă un lucru. Julian?
Aşa e, da. Porneşti televizorul, bagi cablul, 2-6-7 şi enter.
În regulă.
Bunico, bunicule,mâine e ziua Hawaiiană,
aşa că am nevoie de o fustă din iarbă şi bikini din nucă de cocos.
Bine, te iubesc.
Pa. Bună treabă. Aloha.
În ultimul timp, au fost multe discuţii despre religie
şi despre credinţele diferite ale oamenilor
despre ce se întâmplă după ce murim.
Am auzit cuvinte precum acadele încrustate cu diamante,
limuzine cu şampanie şi din nu ştiu ce motiv,
Django Reinhardt.
Am auzit că unii copii îşi exprimă dorinţele
de a-şi vizita rudele moarte,
iar de acea am invitat-o pe bunica lui Natalie
ca să clarifice unele lucruri pe care poate le-a zis sau poate nu.
Păi, ideea e copii...
Sunt nebună.
Sincronizarea: DISTEL Subs.ro Team @ www.subs.ro