Acum 6 luni,
fiica mea Natalie şi cu mine am mers la casa părinţilor mei.
Gogoşi terapeutice.
De ce suntem aici?
- Pe... Pământ? - Nu, la bunica şi la bunicul.
Suntem aici pentru că bunica şi bunicul
sunt cei mai minunaţi oameni de pe faţa pământului,
şi niciodată nu ştii ce să te aştepţi de la ei, iar asta e...
distractiv. Bine?
Bună, bunico!
Mamă, Max...
Sper că nu este un moment prost pentru voi, deoarece pentru mine este.
Tatăl meu vitreg Max e un posesor de succes al unui club de noapte
cu o fobie la hainele tradiţionale de sport.
Nu pare că ar fugi de la locul crimei?
- Poate te întorci într-o oră? - S-a întâmplat ceva?
L-am părăsit pe Julian.
Nu mai pot să-i accept iresponsabilitatea.
Adică, a folosit banii noştri de chirie ca să adopte o autostradă.
Ca să ştiţi, dacă îţi neglijezi plata la autostradă,
ei vin după tine. Nu sunt nebună, nu?
Adică, vă rog spuneţi-mi că eu sunt cea normală.
În casa asta, eşti.
Şi de aceea am venit acasă.
Au trecut cam 6 luni, şi încă locuiesc cu părinţii mei.
Nu sunt o ratată. Sunt... la modă.
Veşti excelente.
Prietenul lui Max, Kenny vrea să te scoată în oraş.
Kenny are 60 de ani.
- Şi? 60 e noul 30. - 60 e dublul lui 30.
Păi, nu sunt matematiciană. Sunt romantică.
Iar Kenny e un iubăreţ tandru.
Mama mea nu e capabilă să se cenzureze.
Poate nu ar trebui să zic asta, dar...
Mamă, încetează. Mamă, încetează. Mamă, încetează.
Dar jeleul are un gust grozav pe...
Nu e grozav?
Mersi. Tocmai l-ai stricat pe Kenny.
Uite, poate nu e un ţel prea realistic,
dar sunt determinată să fiu cea mai bună mamă singură, muncitoare
din univers.
În plus, Natalie ar înnebuni dacă m-aş duce la o a î-n-t-â-l-n-i-r-e.
Aşa se scrie "întâlnire."
Bună treabă. Cum siguranţă ai avut grijă de asta.
Bine, sculptură pe care am cumpărat-o din Mexic a ajuns într-un final.
Ura!
Ura, bunicule! Ce e o sculptură?
Doar că nu vreau să o expun pe Natalie
la aceleaşi lucruri prin care am trecut. Fără supărare.
Păi, nu sunt supărată
pentru că nu ştiu despre ce vorbeşti.
Ce? Ai avut o copilărie perfect normală.
Dragă!
- Vom merge să-l vedem pe Marty. - Nu, dragă, nu am spus asta.
Am zis că vom merge la o petrecere cu "chei".
Da, am fost absolut normal să aud despre orgia voastră.
Orgie. Te rog. Erau doar nişte bâjbâituri pe jumătate reale,
iar apoi am mâncat o roată de caşcaval.
Îmi plac aceste discuţii mama/fiica.
Mă simt perfect normal să vorbesc despre sex.
Adică, poate e o generalitate, dar eu sunt foarte mândra de orgasmele mele.
- Ei bine, eşti un model de urmat. - Ar trebui să fii pe un timbru.
Uite, doar pentru că după divorţ,
tu te-ai culcat cu fiecare tip din clasa ta de improvizaţii...
Şi cu Karen.
Şi cu Karen... nu înseamnă că la fel voi face şi eu,
pentru că sunt o mamă responsabilă care-şi pune fiica pe primul plan,
iar asta înseamnă să stabilesc nişte limite, normale... sănătoase.
Uite, e un căţeluş pentru tăticul, nu? Priveşte.
E înfricoşător!
Nu, asta nu e înfricoşător. Asta e înfricoşător.
Îi e frică de câini, dar e în regulă.
Nu e un câine. E o sculptură.
- Mi-e frică de sculpturi. - Îi este frică de sculpturi.
Natalie, e un fals. Vezi? Uite. Îl poţi lovi.
Suntem împreuna acum
Suntem doar noi doi şi vreau să ştiu
Că o vom scoate la capăt împreuna
Suntem împreuna acum
Noi ieşim în oraş.
Da. Păreţi confortabile.
Când lui Natalie nu îi va fi frică să doarmă singură,
voi folosi patul meu.
Se numeşte legătura părintească.
- Da. Limite sănătoase. - Drăguţ.
- Te iubesc! - Pa.
Mieluşel, asta e sănătos, nu? Ce crezi?
Nu-mi arunca privirea aia.
- Traducere şi adaptare de Hice Cristian- - hice. cristian@yahoo.com-
Fostul meu soţ Julian tot timpul are intenţii bune.
El doar, nu face nimic bine.
- Ghici ce am primit. - O slujbă.
Un ciocănel de urgente, în sfârşit.
Îmi sparge geamul de la maşină în caz că rămân blocat în ea, sub apă.
Cum putem face să se întâmple asta?
Serios, vreau să fac un test.
Mă cronometrezi?
Îi ia cam 90 de secunde unei maşini să se umple cu apa,
potrivit site-ului horriblewaystodie.com.
Poate mai târziu.
- Julian iubeşte familia mea. - Bine.
Mai târziu ar putea fi prea târziu.
Şi tot îşi găseşte motive să apară,
nu contează de câte ori Max întoarce furtunul spre el.
- Bună! - Bună.
- Aveţi vreo cărămidă? - De aur?
De heroină. Cărămida din "pisică de pe acoperişul fierbinte."
Nu, aş vrea doar o cărămidă. Una normală.
Da, ceva să pun în spatele rotii pentru că nu merge frâna.
- E u cărămida în cămara cu scule. - Mersi, tata.
Mai îmi trebuie câteva zile
până să pot winconecta telefonul lui Polly.
- Ce înseamnă asta? - Conectată la wireless.
Haide, amice.
Bine, foloseşte de mizeria asta cu telefonul
ca o scuză ca să fie aici pentru a putea intra din nou în familie.
El şi Polly sunt divorţaţi.
De ce nu se culca pur şi simplu cu unul din prietenii noştri
şi să investească într-o afacere cu Tequila, ca o persoană normală?
Tequila. Bună idee.
Şi îmi fură sifonul cu cremă.
E cu una mai puţină decât ieri. Bine, asculta.
Bine. Dragă, calmează-te.
Ascultă-mă. Ascultă, uite ce avem de făcut.
Trebuie să-l supraveghem şi să-l prindem
în acţiune, iar când o face, boom!
Nu ştiu sigur ce urmează după "boom,"
dar ceva de bine.
Vezi, eşti doar prea sensibil
la oamenii care îţi iau lucrurile din cauza...
Cancerului la testicul.
I-ai lăsat să-mi ia bila.
Se presupunea că mă păzeşti, precum o santinelă.
Cred că arata mult mai bine doar cu una.
Se poate distinge mai uşor.
Nu mă lua de sus. Lasă-mă să-mi fie dor de bila mea.
Acum... acum e în piscină. Tocmai am curăţat-o.
Mi-am făcut un renume
în spatele tejghelei finuţe La Fresh Side Market & Cafe,
în mare parte pentru că mi-am numit toate periuţele după mine.
Polly.
Nu te pot auzi, Greggie!
Mă enervezi cu blenderul tău.
Ştiu că eşti concentrată pe afacere.
Dar asta nu înseamnă că poţi folosi blenderul să mă ignori.
Scuze. Doar mă distrez. Spune.
Bine, am vrut să vin la tine pentru că...
Bine. Ce?
- Vei mai face? - Nu.
Eşti şeful meu. Ar fi lipsa de respect.
Bine...
Încearcă să-ţi spună
că tipul care vine aici tot timpul
a zis că vrea să te scoată în oraş.
- Superman-ul evreu? - Superman-ul evreu.
Uită-te la el, prefăcându-se că se uita la brânzeturi.
Omul ăla are corpul gras a lui Hilary Swank.
Nu a gustat niciodată brânza.
Du-te acolo înainte ca Superman-ul Evreus să-şi ia zborul.
Acoperă-mă. Mă duc.
Deci... Joi seara. Te iau eu.
- Grozav. Voi fi luată de tine. - Grozav.
Ghiciţi ce, ghiciţi ce, ghiciţi ce?
Am o întâlnire.
- M-am întors, doamnelor. - Nu sunt o doamnă.
- Păi, sper să fiu la fel de drăguţă când voi fi bătrâna. - Ce?
- Adică, "hei, fato". - Hei.
Şi totul mulţumită mie, unde stăteam
şi faptul că mă cam vezi că pe o umbră non-sexuala.
Toată lumea câştigă. Bine.
Acum trebui doar să găsesc o bonă
pe care nu trebuie să o plătesc pentru că fac periuţe pentru a trăi.
- Dar părinţii tăi? - Toată noaptea?
Nu, nu au stat niciodată toată noaptea.
AU făcut totuşi o convorbire la telefon lungă o dată.
Am ieşit afară să iau ziarul.
În plus, lui Natalie îi este frică că eu să mă întâlnesc,
iar mama mea e incapabilă să se cenzureze.
Şi mai presus de toate, S-ar putea sau nu să-i fi spus
că a fost o paraşuta şi că nu o să fiu niciodată ca şi ea.
Iar dacă îi spun că mă duc la o întâlnire
cu un tip pe care tocmai l-am agăţat la alimentară,
voi arăta ca o ipocrită.
Atunci minte-o, înţelegi?
Spune-i că durul, dar înţelegătorul tău şef
îţi cere să mergi la o petrecere cu colegii.
Mama ta e beată în cea mai mare parte a timpului.
- Sunt sigură că va crede asta. - Da. Vreau să spun, care e rostul
să trăieşti cu părinţii tăi,
dacă nu îi poţi folosi ca ajutor neplătit?
Din moment ce întâlnirile pentru mame singure
care trăiesc cu părinţii lor sunt inexistente, am încercat.
Deci... trebuie să ies Joi. Joia asta.
Pleci într-un loc haios?
Cha-cha-cha.
No. E de la muncă. Adică, e o petrecere la locul de muncă,
aşa că voi fi dichisita pentru că ar fi haios,
dar de fapt, e...
Ar putea fi distractiv. Cha-cha-cha.
Nu. Nu. Fără distracţie. Nici măcar un "cha."
Gregg a insistat să mă duc. Căpcăunul.
Ideea e că, nu voi fi acasă, cam, toată noaptea.
- Puteţi sta cu fiica mea? - Sigur că putem.
Trebuia să mergem la "Iubire, pierdere şi ce am pierdut."
- Păi, trebuie să amânam. - Joacă Patty Lupone.
- E o nepoată. - Putem vinde biletele.
Asta... e un "da"?
- Da. - Tocmai am spus "da."
Tocmai a spus "da."
Ura!
Veţi fi nişte bone grozave.
Ştii, ceva de genul, "fără droguri, fără alcool,
fără musafiri".
Fără Marty, fără Kenny.
Bine, asta e o listă cu programele favorite ale lui Natalie
şi i-am pregătit cina, aşa că trebuie doar încălzită.
Păi, cum rămâne cu cina noastră?
Glumesc.
Max, nu ştie când glumesc.
Nici eu.
Bine, deci va face baie la ora 7:00,
iar apoi să fie în pat la ora 8:00 şi când spun ora 8:00, mă refer la ora 8:00
şi când spun pat,
mă refer că trebuie să staţi cu ea până adoarme.
- Blech. - E interminabil.
Bine, aici sunt toate medicamentele, niciodată nu se ştie, bine?
Sunaţi-mă prima dată. Să nu exageraţi cu ele. Da.
Astea nu arată deloc amuzant.
Ei bine, acesta da. E albastru.
Aici e numărul pediatricului.
Sunt sigură că nu veţi avea nevoie de el. Aici e numărul meu de mobil.
Drept ce ne iei, idioţi? Avem numărul tău de mobil.
Desigur.
- Daţi-mi-l. - Bine.
Deci când spui "baie la ora 7:00," doar mă uit la ceas...
Bine. Recunosc. Să glumeşti e amuzant.
Doamne. Tu eşti serioasă. Stai. Nu mi-ai...
Nu mi-ai făcut baie niciodată?
Păi, lucram noaptea. Eu...
Nu ştiu. Tu ştii?
Chiar simt ca unul din noi ar trebui să-şi amintească.
O noapte. Fără baie. E-n regulă.
Stai. Ce faci?
Ascund chestia înfricoşătoare.
Deci aşa ne descurcăm cu chestiile care ne sperie, nu?
Vezi, de accea nu mai câştigăm războaie.
Generaţia ta nu a câştigat niciun război.
Hei, nemernicii aceia erau înalţi.
Eram pregătit să acţionez.
Şi aveţi grijă la limbaj şi subiectele de discuţie.
Nimic mai în jos de talie.
Despre ce îi vom vorbi?
Adică, copiii sunt plicticoşi.
- Aşa ea. - Adică, noi suntem cei fascinanţi.
Bine, dragă, doar îmi scriu numărul de mobil. Bine?
Şi al tatălui tău.
Şi uite, nu trebuie să le zici bunicii şi bunicului tău
că fac asta, dar dacă te simţi doar puţin speriată.
- Mă suni, bine? - De ce aş fi speriată?
Ştii tu, dacă bunicii tăi
scot o roată de caşcaval, doar sună-mă, imediat.
Trebuie să plec.
Pa.
Şi mama e o mare paraşuta.
La ce naiba te uiţi?
- E la o întâlnire. - Merge la o întâlnire!
Cha-cha-cha.
- E totul bine? - Da. Doamne. Sper că da.
Adică, nu ai auzit nicio ştire
care implică copii mici şi adulţi ţicniţi?
Pentru că nu am încredere în ei...
Adică, nu am încredere în... recepţia de aici.
- E prea întunecata. - Bine.
Îmi pare rău. Îmi pare aşa... Eu doar...
Ştii de ce am nevoie? Adică, ştii de ce are nevoie întâlnirea asta?
Cocktail-uri. Ospătar?
Eu nu ştiu. Eram tensionat, aşa că... Am luat un calmant.
E-n ordine. Merg perfect cu alcoolul.
Mama mea îmi spune calman-tinis.
Dă-mi coroana înapoi, prinţesa.
Dacă suntem cele mai bune prietene şi prinţese,
de ce ne certam tot timpul?
Sunt o sirenă.
Bine, suntem sirene acum. Nu pot ţine pasul cu acţiunea.
De ce crezi că Polly nu a vrut ca noi să...
Să ştim despre... Î-n-t-â-l-n-i-r-e-a ei?
Cui îi pasă?
Cât timp nu mai simte nimic pentru J-u-l-i-a-n
şi eu îmi primesc înapoi sifonul.
Sunt atât de implicaţi. Ar trebui să viziteze un t-e-r-a-p-e-u-t.
Să viziteze "un rapeut"?
Terapeut.
Păi, eu nu silabisesc. Eu sunt o visătoare.
Mi se pare mie, sau suntem grozavi cu baia asta?
Suntem. Cei mai buni bunici.
Haide. Boom.
Nu a avut încredere în noi să stăm cu ea.
Ai nişte mişcări grozave!
Ce nu am ştiut atunci
e ca Luke nu putea să-şi controleze calman-tinis-ul
la fel de bine ca mama mea.
Pe ring, dansează
- Câinele rău m-a speriat! - Ba nu, nu-i adevărat.
Natalie, ai fost aproape de un câine real până acum?
- Te gândeşti la ce mă gândesc şi eu? - Niciodată nu ştiu cum să răspund la asta.
Bună, puiule.
- Sunt speriată. - Ba nu, nu eşti.
- Ba da, sunt, cap-pătrat. - Ţi-am cerut să nu îmi zici aşa.
Vreau s-o sun pe mămica.
Păi, nu poţi, pentru că mămica ta e la o întâlnire.
Elaine.
Adică o î-n-t-â-l-n-i-r-e.
Mămica e la o întâlnire?
Mi-a zis că merge la o petrecere la serviciu.
Da, păi, ea nu doreşte să te îngrijorezi
- despre posibilitatea unui nou tătic. - Elaine! Elaine!
De ce nu îi spui pur şi simplu că Moşul nu există? Nu există Moşul?!
Stricăm totul!
Uite, uite... Priveşte acest adorabil...
Priveşte, Natalie, vezi? Uită-te la căţeluşul ăsta mic.
Salut. Cine-i un băiat bun? Cine-i un băiat bun?
- Sun-o pe mami! Sun-o pe mami! - E un câine.
Sun-o pe mami! Sun-o pe mami! Sun-o pe mami!
Am nevoie de un câine foarte drăguţ şi avem nevoie acum.
Cine conduce văgăuna asta?
Cineva te va duce acasă. La naiba.
E fostul meu soţ. Stai aici.
- Bine. - Stai.
Sunt frânt.
Hei! Bună! De ce eşti... aici?
Natalie m-a sunat. Wow, arăţi bine.
- Natalie a sunat? - Da. Nu ştiu. Ceva legat de un câine.
Statueta afurisită a lui Max. Asta e.
O să iau măsuri.
Ce faci? Prea mult Chardonnay?
Dragă, eşti bine?
- Bun, mami. - Bună.
Uite, mama are un iubit.
- Un iubit. - Luke.
Cine i-a spus despre întâlnire?
- Ea a făcut-o. - NU aveam nicio idee.
- Păi... - Nu, i-ai zis.
Pur şi simplu s-a întâmplat.
Cine mai poate şti ce a spus?
Nu pot să cred că i-ai zis că îmi voi face un iubit.
- Nu am zis. - Da.
Nu am zis. Am spus doar că dacă şi-ar face... A făcut-o.
- Ar putea fi incredibil. - Deci ar fi...
Vreau să spun, cum se face ca protejarea de un lucru inevitabil
- e un lucru bun? - Da, asta niciodată nu merge.
Nu înţeleg de ce îi faceţi pe oameni
să se confrunte cu lucrurile de care li-i frică.
- Ceea ce am făcut... - Precum câinii?
Salvaţi-vă!
Ştii că mi-e frică de câini!
Ce face asta aici?!
Asta e, gasca!
Polly, e doar un căţeluş.
Nu trebui să fii mare să omori!
Nu ai văzut niciodată vreun film cu Joe Pesci?!
Poţi să-l faci se se oprească?
E o violare teribilă a metodei...
Tati, maşina ta se conduce singură!
Wow. Asta...
Mi-am uitat cărămida!
Şi-a uitat cărămida. E cărămida mea.
Hei, hei, hei, hei!
A plecat câinele?
Uite aşa mi se distruge bară.
Cred că aş avea nevoie de un doctor.
Tată, pot să-ţi folosesc asigurarea ta?
Ca toate întâlnirile dezastruoase,
aceasta s-a terminat cu un dezastru în familie.
Cred că e foarte iresponsabil să foloseşti o cărămidă pe post de frâna.
Cred că în seara asta s-a dovedit că e mai iresponsabil
să nu foloseşti una, aşa-i?
Haide, tata. Nu înrăutăţi lucrurile.
Bine, nu sunt tatăl tău, şi poate nu sunt eu în măsură să-ţi zic,
Julian, dar cred că e nesănătos că eşti în preajma lui Polly aşa de mult.
Aşa. Am spus-o.
O ajut să-ţi instaleze telefonul, ceea ce durează.
Serios? Sau îl strici dinadins
ca să ai o scuză să poţi veni?
Ce?
Nu în mod conştient. Nu am spus "conştient."
În, subconştient.
Uite, eşti divorţat. Trebui să ieşi în lume,
să le-o tragi fetelor de la colegiu, trage-le-o la câteva.
Ai idee cât eşti de norocos
să ai 2 biluţe care îţi funcţionează perfect?
- Nu le risipi. - Nu-mi risipesc biluţele.
Bine, atunci de ce nu o laşi în pace pe Polly?
Trebui să fiu acolo pentru ea şi Natalie,
Pentru că nu am fost înainte, bine?
Acum vrei să nu îmi mai porţi de grijă?
Nu-ţi port de grijă. Eu am doar grijă de familia mea.
Şi eu la fel.
Cineva ar trebui să aibe grijă de mine, pentru că voi vomita din nou.
Dă-i drumul.
Da. E maşina ta oricum.
Ce noapte interesantă.
Ar trebui să mai facem chestii amuzante asemănătoare.
Amuzant, ca şi când mi-ai încălcat complet
- toate instrucţiunile? - Da.
Dar nu judec ca tine. Vezi?
Ştiu ce se întâmpla.
Asta înseamnă o schimbare de ritm, pentru tine.
Îţi proiectezi fricile pe...
Am un motiv real ca să îmi fie frică de câini.
Nu văd de ce e vina mea
ca acel câine s-a dovedit a avea nebunie ereditară.
Câinele nu e singurul.
Trebui să îţi revii. Înţelegi?
Trebui să te comporţi ca şi cum lumea se uita la tine.
Vreau să se uite. Toată lumea ştie asta despre mine.
Nu înţeleg de ce tu nu vrei să te uiţi.
Sunt fermecătoare.
Eşti. Doar că...
Mi-e teamă că Natalie va ajunge ca mine, bine?
Adică, sunt o femeie divorţată care stă cu părinţii ei.
Există aşa de multe alegeri pe care le iau zi de zi
care ar putea s-o distrugă pe Natalie, şi nu voi şti care ea cea greşită
până ce nu va creşte şi va fi supărată pe mine. Nici măcar atunci.
Uite, tu eşti... fantastică.
Adică, eşti o mamă grozavă. Eşti slăbuţă.
Şi chiar dacă te-am născut când am fost foarte tânără,
tot eşti cel mai bun lucru pe care l-am făcut.
Şi o dată am făcut sex cu un tip de la Chicago Bulls.
Nu îţi voi spune care, deoarece...
Nu îmi amintesc, dar a fost unul bun.
Da, am ajuns.
- Îmi pare rău că te-am târât în asta. - Nu, nu, e grozav.
Mă bucur că am putut fi acolo pentru tine.
Bine, starule. Da.
Haide. Care e codul tău?
E data zilei mele de sobrietate care e...
Aici. Ţine-l.
Dacă am putea găsi ceva să spargem geamul.
Ciocănelul de siguranţă.
Nu, nu, nu. Nu-l sparge. Nu-l...
Bine, trebuie să plecăm.
Ce facem cu el?
Lasă-l. Lasă-l. Pune-l lângă perete.
Gata.
Bine, Stai, stai, stai. Vrei să-l săruţi de noapte bună?
Aşa că am făcut pasul înainte
şi nu a fost aşa de înfiorător pe cum credeam eu.
Şi aş vrea să-i mulţumesc familiei mele ţăcănite
că m-au ajutat să trec prin asta.
Aş vrea să-i mulţumesc soţului meu Julian
pentru că are o inimă bună,
care aproape compensează pentru faptul că are obiceiuri proaste.
Aş vrea să-i mulţumesc tatălui meu vitreg, Max.
Nu am fost bucuroasă când a apărut în viaţa mea,
dar sun fericită că a rămas...
Sau cel puţin... o parte din el a rămas.
Draga Moly
Eşti lumina vieţii mele
Şi vreau să-i mulţumesc fiicei mele că m-a făcu curajoasă.
Pot să jur că a zis că îi este frică de câini.
Acum doar mă pune într-o postură proastă.
Nimic
Nu e nimic ce eu...
Aş vrea să-i mulţumesc patului meu.
Da, mie mi-a fost frică să dorm singură,
dar probabil v-aţi dat deja seama de asta.
Meriţi să fii văzută
În final, aş vrea să-i mulţumesc mamei că e o romantică,
o visătoare şi aparent, o fana a echipei Chicago Bulls
Chiar asta a spus? A fost o noapte nebună.
Cu tine
Fă-o.
Scârbos!
Hei, Polly.
20 de minute, Max. Promit.
Mă întreb dacă au Wi-Fi la adăpostul pentru săraci.
Vin acasă.
Sync: DISTEL @ www.subs.ro