- Nu-i aşa că e emoţionant? - E doar un weekend, mamă.
E primul tău weekend romantic cu Beckett. E important.
Să sperăm că se va întâmpla.
E 16:30. Dacă nu apare nicio crimă până la 17:00, am scăpat.
Ce-ai plănuit?
- Cum adică? - N-ai niciun plan?
- Plănuiam să stăm, să ne odihnim. - Ăsta nu-i plan.
Femeilor nu le place.
Sunt studentă, trăiesc printre oameni, citesc reviste.
- E rău să n-ai planuri. - Are dreptate.
Dacă mă întreabă un bărbat "ce facem la cină", e mort pentru mine.
- Bine, fac rezervările. - Într-un loc romantic.
Şi rafinat, fiindcă Beckett e genul rafinat.
- Sub stele ar fi frumos... - Ştii ce poţi face sub stele?
Bine...
- Mai avem un minut. - Ce cauţi aici, Castle?
Trebuia să aştepţi la colţ, să nu ne vadă nimeni.
M-am gândit că e bine să fiu aici când bate ceasul ora 17:00.
Ca la Revelion, dar nu ne vom săruta.
- Avem timp în weekend. - Vrei să taci?
Nu mă aude nimeni. Uită-te în jur.
Atâţia detectivi şi nimeni nu bănuieşte.
Mersi că mi-ai amintit că-i mint pe oamenii la care ţin,
să nu fiu dată afară că încalc etica şi mă întâlnesc cu tine.
Uită de asta în trei... două... o secundă.
Nicio crimă. Nu-i aşa că a fost distractiv?
Bine, plec. Nu va şti nimeni că...
Salut, Castle. Ce faci aici?
Plec la Hamptons în weekend să scriu şi am trecut să văd dacă e vreo crimă.
- Ai face orice să nu scrii. - Da.
- Ai auzit de weekendul lui Beckett? - Nu. Ai ceva planuri?
- Pleacă cu iubitul ei. - Un iubit?
Pe bune, Beckett? Cine-i norocosul?
- Nu vrea să ne spună. - Haideţi, băieţi...
Eu mă simt jignit că nu ne spui.
- După tot ce-a fost... - Merităm mai mult.
Ştiu eu ce meritaţi.
Hai, Beckett, spune-ne ceva. Arată bine?
- Chiar, arată bine? - Sau e genul "rău"?
Cum e, Beckett? Genul dur? James Dean? Desperado?
Eu...
Hai să vorbim.
- De ce nu ne spune Beckett nimic? - O fi ceva în neregulă cu tipul.
- O fi periculos. - Ca parteneri, avem obligaţia
să aflăm cine e.
Altfel, ce parteneri am fi? E în joc siguranţa ei.
Dacă tot n-avem nicio crimă, avem timp să aflăm.
- Am ajuns. - Doamne, Castle...
- Eşti cumva bogat? - Nu ca James Patterson, dar sunt.
Hai să-ţi arăt casa.
După renovarea bucătăriei, am jurat că termin,
dar a sunat arhitecta să facem şi salonul.
Apoi am ajuns la etajul doi şi la subsol.
Nu i-am mai răspuns la telefon, că mai aveam o aripă de casă.
- Vii? - Da.
Asta e zona mea preferată.
Sunetul oceanului, intimitate, pace...
Piscina e acolo. Toţi o consideră magică.
- E totul în regulă? - Da...
- E spectaculos. - Asta-i problema?
Mă întreb câte femei ai adus aici.
Da...
Nu neg, am adus şi alte femei.
Dar...
niciuna ca tine.
Mergem la piscină?
Cred că-ţi va plăcea temperatura.
Dacă o vrei mai caldă, o pot face...
Sau pot să tac.
- Ţi-ai uitat costumul de baie. - Ştiu.
- Ce-i? - Vine cineva.
Poftim?
- Sună la ambulanţă. - Zău?!
CASTLE Sezonul 5 Episodul 4
Traducerea: Andrada2003-BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro
A venit împleticindu-se pe plajă pe la 22:15.
A căzut în piscină, am încercat să-l resuscitez, dar...
- Eraţi şi dv. aici, doamnă? - Da.
- Numele, vă rog. - Katherine Beckett.
- E posibil să nu-l faceţi public? - Sigur.
- Nu că am face ceva rău... - Bineînţeles.
- Ce vreţi să spuneţi? - Nicio grijă, suntem în Hamptons.
Voi fi discret. Nu ne interesează "aranjamentele" dv.
- Aranjamente? - Eu nu... ea nu e...
- Nu sunt prostituată. - Sunt convins.
Vreţi să mai adăugaţi ceva la declaraţia dlui Castle?
Da. N-am auzit focuri de armă,
deci ucigaşul a folosit probabil un pistol cu amortizor.
- Vă uitaţi la seriale poliţiste... - Ştim cine e victima?
Randall Franklin. Vine din Manhattan în fiecare weekend.
Ştim doar că a fost mai devreme la o petrecere la Douglas Shapiro.
- L-am prins, şefule! - Mă scuzaţi.
L-am prins. Casius McMurray. Se droghează cu metamfetamină.
Dormea în iarbă, la câteva sute de metri cu portofelul victimei.
E drogat zdravăn.
- Incredibil. - Ce anume?
Metamfetamina. Copiii de azi iau de toate.
S-a dublat numărul arestărilor în ultimele şase luni.
Atunci... mulţumesc pentru ajutor.
Ceva urme de sânge?
Aţi găsit ceva pe plajă sau lângă suspect?
Nu, de ce să mai caut? L-am prins.
Sigur. Avea portofelul victimei.
Aşa e.
L-ar fi putut găsi pe plajă.
- Îmi pui la îndoială raţionamentul? - Eu...
- L-am prins. Noapte bună. - Noapte bună.
Să mergem. Mişcă!
Ce ucigaş trage un pui de somn după ce-a omorât un om?
Sunt liberă, Castle.
Dacă voiam să anchetez o crimă, rămâneam în oraş.
- Omul a murit în curtea mea. - Nu-i cazul nostru.
Recunoaşte că e cam slăbuţ.
Nu e al nostru şi, dacă te obsedează, vei strica tot weekendul.
- Ce zici să facem? - Să ni-l scoatem din minte.
Dar arma? N-au găsit-o asupra lui.
- Văd că nu ţi-l scoţi din minte. - Ai dreptate, sunt obsedat.
- Încetez. - Bine.
Şi tu ai zis că n-am auzit focurile.
Ce drogat cară după el un pistol cu amortizor?
Asta indică premeditare.
Nu ne vom vedea de weekend până nu găsim răspunsurile, nu?
Aduc cafeaua.
Mulţumesc, Dougie. Scuze că am lipsit de la petrecere.
Am auzit că a fost bestială. Bine, pa!
Shapiro l-a văzut pe Franklin viu în jurul orei 20:15.
- Cu două ore înainte să fie ucis. - Se certa cu o femeie în rochie albă,
dar era deja întuneric şi Shapiro n-a văzut cine era.
Nu era soţia lui Franklin, ea e încă în oraş.
Ai găsit vreun motiv pentru care să fie ucis?
A fost bancher la Lehman Brothers
şi a fost implicat în tranzacţii ilegale până s-a aflat.
A scăpat depunând mărturie împotriva colegilor săi.
Rachel Rosenberg, Jeff Forshim,
Emily Monroe, Angela Colabro şi Aaron Lerner.
Au făcut puşcărie, dar au ieşit. Oricare putea dori să se răzbune.
Una din cele trei poate fi femeia misterioasă.
Să vorbim cu soţia lui, să aflăm dacă avea duşmani.
Nu, abia am ajuns. Nu mă întorc în oraş.
Din fericire, nu-i nevoie. Ştiu pe cine să sun.
Iubitul lui Beckett? N-aveţi altă treabă?
Nu.
Credem că s-a cuplat cu el când era suspendată.
Îi era greu, voia un umăr pe care să plângă.
- Un fost iubit. - De-aia se jenează să ne spună.
- Şi-ar etala slăbiciunea. - Credem că e ultimul ei tip.
Dr Joshua Davidson. El e, nu?
Javi, ştiu că tu n-ai ce face, dar Kevin, tu ai familie.
Iubitul lui Beckett nu e treaba voastră.
Haide, Lanie, tu sigur ştii. S-a întors la Josh, nu?
Aşa interoghezi tu oamenii? Nu reuşeşti decât să mă enervezi.
Nu ştiu cine e şi îi respect intimitatea.
Nu e Josh, fiindcă e plecat de un an să înfiinţeze spitale în Amazon.
Eşti sigură?
Cred că e sigură.
Bună, Castle.
Te pun pe difuzor, să judeci şi tu.
- Ce să judec? - Suntem cu Lanie la morgă,
să-i aflăm iubitul lui Beckett.
Eu n-am nicio legătură cu prostia asta.
Până află Beckett şi cadavrele lor ajung pe mâna ta.
- Nu ne temem de ea. - N-are de unde să afle.
Vreau să mă ajutaţi cu ceva.
În curtea mea a avut loc o crimă.
Pe bune? E un episod din "Verdict: crimă"?
Aşa se pare, dar, spre deosebire de Jessica Fletcher,
poliţistul local nu mi-e prieten. Cred că a arestat un nevinovat.
Vreau să aflaţi de la soţia victimei, care-i în oraş, ce ştie.
E un mare favor. Îţi vom cere ceva la schimb.
- Ferrari-ul. - O săptămână. Fiecare.
Haideţi, băieţi, zău...
Nu înţeleg. L-au prins pe ucigaş.
Un drogat, din câte-am înţeles.
Cu tot respectul, trebuie să fim absolut siguri.
Soţul dv. a depus mărturie contra unor colegi de la bancă.
- Au mai avut vreun contact? - De ce?
- Poate cineva a vrut să se răzbune. - Nu.
Nu s-a mai întors în sistemul bancar. A început afaceri imobiliare.
Aşa am reuşit să ne redresăm.
Soţul dv. a fost văzut pe plajă, certându-se cu o femeie
cu câteva ore înaintea morţii. Ştiţi cine era?
Nu. Dacă ar fi să ghicesc, aş zice că era iubita lui.
- Iubita? - Avea o aventură?
Cu Natalia Roosevelt. E localnică.
A aflat soţia şi l-a trimis aici să se despartă de ea.
Melodramă tipică din Hamptons.
Un tip găseşte o frumuseţe locală, elixirul vieţii stresante din oraş.
Trăiesc o poveste de dragoste, dar apoi află soţia,
îl obligă s-o încheie, elixirul devine otravă...
La partea cu arma trebuie să mai lucrez.
Grozav, dar cum dovedim că ea era cea cu care s-a certat?
Mai întâi să aflăm dacă a fost la petrecere.
Căutăm pe e-vite. Uite-o. Natalia Roosevelt. A fost.
Arată a femeie fatală.
E consilier local aici şi proprietara Sand Bar.
O crâşmă foarte populară. Îţi iau ceva de băut?
Uite-o pe doamna noastră în alb.
Doar că acum poartă roşu.
- Cum o luăm? - Uşor, Castle.
Adu în discuţie crima, să vedem cum reacţionează.
Ştiu cum să fac.
Bună, te-am recunoscut. Ai fost aseară la petrecere.
- Cine n-a fost? - Dar te-am văzut pe plajă.
- Te certai cu Randall Franklin? - Am zis "uşor", Castle.
- Ce insinuezi? - Nimic. Cred că a fost ciudat.
Eşti ultima care l-a văzut viu.
- Şerifule! - Da, Natalia.
Vino aici. Îi ştii pe tipii ăştia?
- Mă acuză de crimă. - Ce cauţi aici, Castle?
- Vorbeam şi noi... - Despre moartea lui Franklin?
Ai o problemă cu felul în care îmi fac treaba?
N-aş fi folosit cuvintele astea...
Uite alte cuvinte:
tu şi amica ta târfă sunteţi arestaţi pentru obstrucţionarea anchetei.
Întoarceţi-vă.
- Mersi pentru băutură. - Noroc!
Nu pot să cred că m-ai convins să mă bag în ancheta altora.
De parcă te-am obligat...
Măcar ştim că am avut dreptate în privinţa lui.
Ţi se pare că are conştiinţa încărcată?
- Doarme ca un prunc. - Şi sforăie de rupe.
Castle, Beckett, vă cheamă şeful.
- Şefule... - Mulţumesc, Jones.
Bună. Vreţi nişte cafea? E proaspătă.
Da, mulţumesc.
Te-am căutat pe Google, dnă Beckett.
N-am ştiut că eşti detectiv la Omucideri.
N-am mai avut de-a face cu o crimă.
În afara arestărilor pentru droguri, am doar plângeri
între vecini referitoare la câinii lor.
N-am scos niciodată arma din toc.
Scuză-mă, de ce ne spui asta?
Aţi avut dreptate în privinţa drogatului.
Nu s-au găsit pe el urme de praf de puşcă,
deci criminalul e încă liber.
Primarul mă tot bate la cap.
Nu-i bine când un musafir de weekend e ucis.
Tot nu înţeleg de ce ne spui nouă.
Bine...
Renunţ la acuzaţia de obstrucţionare dacă mă ajutaţi în anchetă.
- Mie-mi sună bine. - Scuză-mă puţin.
Îţi sună bine?! Am stat deja două ore la închisoare. Nu ajunge?
Crezi că ne putem relaxa dacă nu ştim răspunsurile?
Dacă nu se face dreptate?
Bine.
- Doar să nu se afle în secţia mea. - De acord.
- Ce facem mai departe? - Ai primit rezultatele balistice?
Da. Să vedem...
Gloanţele trase în victimă erau de calibrul 30.
30? Cam rare.
Folosite la vânarea animalelor mici. Unde-i raportul legistului?
- Încă n-a ajuns. - Insistă să-l trimită.
Până atunci, s-o interogăm pe Natalia Roosevelt.
Am vorbit deja cu ea. N-avea motiv să-l omoare pe Franklin.
- Ai întrebat-o dacă i-a fost amantă? - Nu.
- N-a zis nimic de asta. - Suspecţii ascund astfel de chestii.
Ţara aromelor!
Credeam că i-ai arestat pe ăştia, John.
Pentru tine, e comisarul-şef Brady.
Spune-ne mai bine de ce l-ai minţit în privinţa aventurii cu Franklin?
Nu l-am minţit. Nu m-a întrebat despre asta.
Randall s-a despărţit de tine aseară?
- Şi ce dacă? - Înseamnă că ai avut un motiv.
Nu neg, m-am certat cu Randall.
L-am acuzat că s-a folosit de votul meu din consiliu.
- Care vot? - Cel referitor la heliportul lui.
L-a amenajat în curtea sa acum şase luni,
dar îi trebuia autorizaţie. I-am dat-o săptămâna trecută.
Imediat după, mi-a dat papucii.
Două ore mai târziu, a fost ucis.
Două ore mai târziu, eu eram la barul meu.
Ultima oară l-am văzut pe plajă.
Ne certam, dar a primit un mesaj şi a plecat imediat.
- Ce oră era? - Cam 20:30.
- Unde s-a dus? - Pe plajă, în sus.
Bine.
Am găsit mesajul trimis lui Franklin când era pe plajă cu dna Roosevelt.
Nu pot afla conţinutul, dar a fost trimis de pe un telefon cu cartelă.
Expeditorul voia să rămână anonim.
Poate erau afaceri necurate. Aşa făcuse şi înainte cu colegii săi.
- Viitorul se repetă. - Am sunat la amicii de la Furturi
să văd dacă Beckett s-a întors la fostul iubit.
- Detectivul Demming. - Demming? Haide...
Beckett poate avea ceva mai bun.
Mersi de veste. Trebuie să închid.
De ce-i ajuţi?
Vestea bună e că habar n-au de noi doi.
Nu înţeleg de ce-i interesează.
De ce-i interesează pe oameni de Brangelina?
- Acum suntem şi Brangelina? - Nu, suntem... Rickate.
Ba nu, Kate-ick.
Cas-kett? Da, asta sună mai bine. Caskett.
Natalia Roosevelt are un alibi solid.
Trei persoane din bar confirmă că era acolo la ora 21:00.
Cu mult înainte să fie ucis Franklin.
Jones întreabă la casele de pe plajă în direcţia în care a plecat.
- Jones singur? - Suntem în Hamptons.
Nu avem prea mulţi oameni.
Ziceai că vrei să vezi asta. E raportul legistului.
Plămânii lui Franklin erau plini cu apă sărată.
Deci aproape că s-a înecat. Ciudat.
După cum arătau rănile de glonţ,
a stat în ocean minim 20 de minute după ce-a fost împuşcat.
Deci...
A stat 20 de minute în apă, nimeni n-a auzit focurile trase...
De-asta n-a auzit nimeni focurile.
A fost împuşcat de pe o navă, în stilul "Naşul".
Sarea i-a încetinit hemoragia şi a apucat să ajungă la ţărm.
Să aflăm ce bărci erau în zonă la momentul respectiv?
Da.
Avem un martor despre care ştim că era aseară pe plajă.
Cineva precum...
drogatul nostru preferat, McMurray.
Pe bune? Era varză.
Nu înseamnă că nu-şi aminteşte ce-a văzut.
Da, am văzut o barcă... la vreo sută de metri de plajă.
Grozav. Poţi s-o descrii? Mărimea...
Nu. Îmi amintesc doar că am fost atacat.
- Atacat? - Da, de un rechin.
Un rechin roşu cu ochi roşii.
Poate că ai dreptate.
Poate că nu.
Da, ştiu barca. Pe aici.
- E proprietatea lui Aaron Lerner. - Aaron Lerner...
Franklin l-a trimis la închisoare. Barca a ieşit aseară în larg?
Da, l-am văzut plecând pe la 21:30.
La o oră după ce Franklin a lăsat-o pe Natalia pe plajă.
A avut destul timp să ajungă aici.
Dacă barca a plecat pe 21:30, putea ajunge uşor lângă casa mea la 21:45.
Rechin roşu.
- Atacat de rechin... - Ai grijă pe unde mergi!
- Barcagii de weekend afurisiţi! - Castle... stropi de sânge.
- Franklin a fost împuşcat aici. - Salut, Lerner.
Criminală barcă.
Raportul laboratorului pentru stropii de sânge găsiţi pe puntea ta.
Sunt de la Randall Franklin.
Înseamnă că a fost împuşcat pe barca ta.
Nu, nu-i posibil. Nici măcar n-a fost la bord.
- Cum au ajuns acolo? - Habar n-am.
Te-a văzut cineva plecând cu barca din port aseară la 21:30.
- Unde ai plecat? - N-am ieşit aseară.
Zău, Lerner. Ştim că Randall Franklin încălcase aceleaşi legi ca şi tine,
dar a scăpat fiindcă a spus totul despre voi.
E de înţeles de ce voiai să te răzbuni.
Da, sigur. Îi purtam pică. Cine nu i-ar fi purtat?
Dar l-am întâlnit acum câteva luni pe plajă şi ne-am împăcat.
Am luat cina la el acasă de câteva ori.
Şi unde ai fost aseară între 20:30 şi 22:00?
La şedinţa de grup.
Pentru cei care vor să slăbească. Ce-i?
Vreţi să-l prindeţi pe cel care l-a ucis?
- Vorbiţi cu vecinul lui. - Poftim? Vecinul?
Da. E un ticălos înfricoşător.
Cinam la Franklin acum o săptămână.
Apare vecinul şi începe să bată în uşă.
Franklin nu mi-a spus despre ce-i vorba,
dar tipul ăla îl ameninţa în toate felurile.
Bine, mulţumesc.
Alibiul lui Lerner e bun.
A fost la şedinţa de grup de la 20:30 până la 22:00.
Înseamnă că altcineva i-a luat barca,
l-a omorât pe Franklin şi a adus barca fără ca Lerner să afle.
- Îl pun pe Jones să întrebe în port. - Ştim cine e vecinul?
Da. E o dispută pentru proprietate. Sunt din belşug pe-aici.
După cum l-a descris Lerner, părea ceva serios.
Vecinul e cam temperamental, dar vă spun eu,
nu-i motiv să ucizi pe cineva.
N-ar trebui să vorbim cu el?
Nu e un tip obişnuit. E Vincent Cardano.
Vinnie "Cicatrice" din familia mafiotă Cardano?
Explică stilul mafiot al împuşcăturii de pe barcă.
Sunt prieten cu Sal, vărul lui. De mult timp vrea să ne întâlnim.
Şi ce ocazie ar fi mai bună? Îl reţinem şi-l întrebăm.
Nu. Nu mă duc la Cardano fără dovezi.
Trebuie să plec. Trebuie să redirecţionez traficul
pentru semifinala de polo Bridgehamptons.
Dar să ţineţi minte... continuăm mai târziu. Eu iau deciziile.
Nu luaţi legătura cu Vinnie Cicatrice!
Mă bucur că ne-am întâlnit în sfârşit, Ricky. Salud.
Ţi-a spus Sal că îţi admir munca.
- Pentru prieteni noi. - Noroc.
- Scumpo, friptura e delicioasă. - Mulţumesc, Vinnie.
E excelentă. N-am ştiut că te pricepi la gătit.
Ar trebui să fii puţin mai atent.
Asta-i diferenţa dintre mine şi Castle.
Ai parte de toată atenţia mea de când am venit, scumpo.
Ai grijă. Nu mă face să te aranjez cum a făcut cineva cu vecinul tău.
- Ai auzit? - Omul a ajuns în piscina mea.
Trebuie să recunosc că n-am să vărs lacrimi pentru el.
- Îl cunoşteai? - Era un adevărat ticălos.
Şi-a construit heliport în curte, la nici 15 metri de casa mea.
În fiecare marţi la miezul nopţii trece pe lângă dormitorul meu.
- Ce tupeu pe el. - Am făcut plângere,
dar consiliul oraşului l-a aprobat oricum.
Stiu sigur că a dat mită. Am vrut să-l omor.
- Pun pariu. Unde erai când ai aflat? - Nu ştiu. Ce contează?
Cel pe care vrei să-l omori e omorât...
- Cât de des se întâmplă? - Nu ştiu.
Ce vrei să spui, Castle?
Crezi că eu l-am omorât?
Nu, Vinnie. Vorbim şi noi. Ia loc. Mai bea nişte vin.
Nu, am terminat. Sincer, sunt ofensat că tu crezi
că aş putea să dau o lovitură atât de jalnică. Dacă-l omoram eu,
nimeni nu-i mai găsea cadavrul.
Nu mă face să-ţi demonstrez.
Are dreptate.
Cadavre, drogaţi şi mafioţi. Ăsta numeşti tu weekend romantic?
Îţi amintesc că ne-am cunoscut la o crimă.
- Alo. - Ce ţi-am spus, Castle?
Am spus limpede. Nu iei legătura cu Cardano!
A fost doar o cină între prieteni. Mai avem nişte linguini, dacă vrei.
L-ai acuzat de crimă! Şi crede că eu te-am pus.
Partea bună e că nu-l mai considerăm suspect.
Nici nu l-am considerat vreodată.
Concluzia e că ucigaşul e încă liber.
Nu, concluzia e că, după ceea ce-aţi făcut,
îl voi găsi singur, fără ajutorul vostru.
Şi dacă vă apropiaţi de acest caz, jur că... vă omor pe amândoi.
- Nu vrea linguini? - Nu. Zice că a mâncat deja.
Mergem?
M-am uitat cu atenţie pe investiţiile lui Franklin în imobiliare.
A cumpărat proprietăţi avariate
în cartiere moarte şi le-a transformat în complexuri.
- Isteaţă investiţie. - Da, dar nu le-a renovat.
- Nici nu le-a închiriat. - Plătea ipoteca...
- Dar clădirile nu-i aduceau venit? - Soţia lui spune
că astea i-au ţinut pe linia de plutire. Nu se leagă.
Ai dreptate. Se întâmplă ceva în clădirile alea.
Putem afla doar într-un singur fel.
Franklin n-a investit nimic în renovarea cocinii ăsteia.
E părăsită. Sigur nu scotea bani de aici.
- Şi atunci de unde veneau? - Nu ştiu.
Serios? Acum ţi-ai găsit să citeşti mesaje?
E despre Beckett, frăţioare. Nu-i cu Demming!
Morales de la Furturi spune că e cu una de la Moravuri de câteva luni.
- Ai auzit? - Da.
- Nu-mi place, frăţioare. - Nici mie.
În niciun caz nu batem la uşă.
Proprietarul clădirii e mort, soţia ştie că anchetăm, aşa că...
NYPD!
Cu faţa la perete! Mişcă! Mişcă!
Mişcaţi-vă!
Franklin a găsit o cale să scoată bani. Făcând droguri.
Da. Aici e un laborator de metamfetamină.
Franklin era fabricant de metamfetamină?
Toate proprietăţile lui găzduiau laboratoare.
Mi se pare logic pentru cineva care falsifica registre.
De aceea a fost ucis. E o afacere periculoasă.
Ancheta se desfăşoară acum în New York. O preiau băieţii...
şi noi reluăm de unde am rămas înainte ca totul să ajungă la noi.
Dar de ce a ajuns la noi?
Universul are simţul umorului.
Dacă e vorba de droguri, de ce n-a fost ucis în New York?
- Poate că ucigaşului îi place plaja. - Nu, cred că e mai mult.
- Ştia de barca lui Lerner. - Sunt sigur că vor afla băieţii.
Înseamnă că îi cunoştea bine viaţa lui Franklin. Viaţa de aici.
Sigur, sigur. Ucigaşul şi-a făcut bine temele.
Dar de ce atâta deranj? Dacă fabrica droguri în New York,
de ce să-l omoare aici?
O parte din afacerea cu droguri era aici.
Pentru asta avea elicopterul. Cu el transporta drogurile aici.
De asta s-a culcat cu Natalia şi a dat mită.
- Pentru aprobarea heliportului. - Mai puţin riscant
decât cu barca sau maşina. Nu te opreşte poliţia.
Brady spunea că problema drogurilor s-a dublat în ultimele şase luni.
Exact când a început Franklin să-şi folosească elicopterul.
- Cred că ar trebui să... - Îi sunăm pe Ryan şi Esposito.
Da.
Castle a avut dreptate.
Planurile de zbor ale elicopterului coincid
cu datele transporturilor din laboratoare.
Coincid şi cu aterizările târzii de care se plângea vecinul.
Acum ştim cum transporta produsul, dar nu ne spune cine l-a ucis.
- Poate că ne spune, dar unde pleci? - Să vorbesc cu un amic de la FBI.
Să aflu dacă Beckett s-a întors la Sorenson. De ce?
Manifestul de zbor pentru marţi include un oaspete.
A fost cineva cu el.
Eu mă ocup de Sorenson. Tu vezi ce-i cu băiatul din elicopter.
M-am plimbat cu elicopterul lui Franklin. Şi ce?
Nu dovedeşte că clientul meu era implicat în trafic.
Adevărat. Dar astea dovedesc.
Declaraţii ale lucrătorilor că ridicai produsul în fiecare marţi.
- Ai trecut de la conturi la droguri. - Nu l-am omorât pe Franklin.
Iar şeriful Brady a confirmat alibiul meu în Hamptons.
Poate ai angajat pe cineva. Cred că n-ai trecut peste ranchiună.
Cred că te-ai asociat cu el, dar plănuiai să-l elimini
şi să-i preiei afacerea. Mă apropii?
- Eşti aproape, dar ai greşit omul. - Cum adică?
- Franklin s-a plâns de un localnic. - Un traficant local?
Da. N-a apreciat faptul că ne-am băgat peste afacerea lui.
- Cine? Spune-mi numele. - Nu-l ştiu.
- Dar Franklin părea foarte speriat. - Ce ţi-a mai spus?
Atât ştiu. Restul l-am spus lui Brady şi celor doi consultanţi.
- Care consultanţi? - Scriitorul Castle şi iubita lui.
- Ce vrei să spui? - Ce contează?
Eu pun întrebările, amice!
Spui că Richard Castle şi-a adus iubita la interogatoriu?
- Da. - Cum se numea?
- Nu-mi amintesc. - Atunci descrie-o.
- Descrie-o, Lerner! Acum! - Bine! Înaltă, părul până la umeri.
- Ce naiba?! - Ce culoare? Spune-mi culoarea.
Şaten. Ochi căprui, parcă. Foarte frumoasă.
- Constituţie? - Superbă! Superbă...
Era subţire, splendidă, era tare.
Super mişto. Kate!
Se numeşte Kate!
Ticălosul...
Ai avut dreptate, Castle.
Franklin se folosea de elicopter să ducă drogurile în Hamptons.
Ai rezolvat cazul. Acum te poţi întoarce la scris, nu?
Rămâne de aflat cine e ucigaşul.
Cred că Brady ştie ce are de făcut. I-am spus să caute un traficant local
care se simţea strâns cu uşa de operaţiunea lui Franklin.
- Bună teorie. Bravo. - Mulţumesc.
Dar nu e teoria mea. A spus-o Aaron Lerner
azi dimineaţă când l-am interogat.
Aaron Lerner? L-ai interogat şi tu pe Lerner?
Da, s-a întors în oraş. Era partener cu Franklin.
- Ca să vezi... - Castle, nu-i a bună.
- Ştiu, calmează-te. - Cum să mă calmez?!
- Mai eşti acolo, Castle? - Da. Sunt aici.
Ce-a mai spus Aaron Lerner? A spus ceva despre... altceva?
Ca de obicei... "nu l-am omorât, n-aţi prins vinovatul".
Sunt destul de sigur că mi-a spus tot ce ştia.
- Totul?! - Totul?
- E bine. - Da...
- Succes la scris. - Mersi.
- Şerif Brady. Ce-am mai făcut? - Nimic.
Vreau să vă anunţ că am vorbit cu detectivul Ryan.
Serios? Şi ce-a spus?
Ne-a dat ideea unui traficant local.
Am vorbit cu McMurray, drogatul de pe plajă,
care ne-a dat numele furnizorului local.
- Marty Bentley. - Operatorul din port?
Da. Ştie programul lui Lerner şi când scoate barca în larg.
Am cerut mandat de percheziţie
şi am găsit telefonul de la care l-a chemat pe Franklin în port.
- Minunat. Felicitări. - Mulţumesc. N-aş fi reuşit fără voi
şi fără oamenii voştri din New York.
Aş fi onorat dacă aţi veni la arestare.
- Nu. - Cum am putea să refuzăm?
Poliţia! Jos! La pământ! Poliţia!
E prima oară când şeriful scoate arma.
- Poate ar trebui să intru. - N-ai armă.
- Pe tine nu te-a reţinut niciodată. - Eu sunt norocos.
L-am prins.
- Cabina e sigură. - Foarte frumos, şerif Brady!
Îţi mulţumesc, dnă detectiv. Ca într-una din cărţile tale, Castle.
Proprietarul portului, cu afaceri colaterale, ucide competiţia.
Îi spun "Hamptons Heat". Şi dacă îl scriu...
- Introduc un curajos şerif Brady. - Nu sunt ale mele!
Vă spun că n-am făcut nimic. Nu arestaţi pe cine trebuie.
Şefule, am găsit droguri şi o carabină Automag III.
Trage cu gloanţe de calibrul 30, ca cele scoase din victimă.
- E arma crimei. - Bravo, dle ajutor de şerif.
E ridicol. N-am ucis pe nimeni. Aţi greşit omul.
Da, da, bine. Pe aici. Vezi pe unde mergi.
- Dle poliţist, opreşte-te puţin. - Ce este, Castle.
Nodul acesta. Ambele noduri.
E o cifră opt făcută perfect, un nod în opt îngrijit. Tu l-ai făcut?
- Sigur. E barca mea. - Ce-i cu el, Castle?
E frumos. E perfect. Ar putea fi într-o carte de noduri nautice.
- Ce legătură are? - Suntem de acord că ucigaşul
e persoana care a furat barca lui Lerner.
A legat barca de doc, dar nodul a fost neglijent.
M-am împiedicat de el.
Cel care a făcut nodurile astea e un marinar experimentat.
Să facă noduri e a doua natură pentru el.
Nu poate să lege noduri neglijente. Nu-i el ucigaşul.
Dar am găsit telefonul de pe care l-a sunat pe Franklin la el acasă.
- Cum explici asta? - Simplu. A fost pus acolo.
Exact cum s-au găsit aici drogurile şi arma.
Şi sunt sigur că se va demonstra că e arma crimei.
Şi cine crezi că le-a pus?
Tu să-mi spui.
Şerif Brady, cine a primit informaţia despre Bentley?
Jones. Ajutorul de şerif.
Înapoi! Nu vă apropiaţi!
Uşurel, Jones. Nu vrem să păţească cineva ceva.
Voi, vizitatorii de weekend, vă credeţi deştepţi.
Ne poluaţi plajele, aruncaţi cu bani de parcă aţi fi mai buni decât noi.
- Eu nu cred că-s mai bun decât tine. - Lasă gura!
Nu mi-a păsat. Dar lui Franklin nu-i mai ajungeau banii făcuţi.
A trebuit să se bage peste mine. Şi am făcut ce aveam de făcut...
- E în ordine. - Frumos!
O schimbare de situaţie pe care n-am prevăzut-o.
Îmi pare rău că te-am acuzat de crimă.
- Suntem prieteni? - Da.
Jones i-a plătit lui McMurray 500 dolari ca să-l acuze pe Bentley.
500 de dolari să distrugi viaţa unui om?
N-aş vrea să semăn cu Scooby, dar putea să scape dacă nu erai tu.
Sunt gata oricând să-mi ajut prietenii din forţele de ordine.
Că veni vorba, vreau să ţin un toast.
Şerif Brady, nu oricine ar fi putut să se descurce
aşa cum ai făcut tu azi la docuri. Eşti un poliţist bun.
- Pentru şeriful Brady. - În cinstea ta.
Îţi mulţumesc, detectiv Beckett.
Puteţi sta liniştiţi, secretul vostru e în siguranţă la mine.
- Mulţumim. - Sigur, mulţumim.
- L-am împuşcat pe criminal. - Da.
- L-ai împuşcat... - Frumos...
Da...
Ar trebui să plec.
- Desigur. - Să găsesc alt ajutor.
- Aşa-i. - Mă bucur că te-am cunoscut.
- Şi eu. - Da...
- La revedere. - La revedere.
- Să mergem. - Te rog!
Cazul din Hamptons a fost rezolvat,
dar cazul iubitului secret rămâne deschis.
Se pare că fostul iubit al lui Beckett de la FBI
e în Europa de şase luni.
Ce-i? Ai aflat ceva?
Nu. Mă gândeam că ar fi bine s-o lăsăm baltă.
Viaţa personală a lui Beckett să rămână personală.
Cum aşa? Un detectiv adevărat nu renunţă la un caz, frăţioare.
- Ştii că nu e un caz adevărat. - Îmi spui tu ce-i un caz adevărat?
Dacă-mi amintesc bine, era vorba de o crimă.
S-a petrecut o crimă. Ţi-a fost ucis spiritul.
Da. Şi demnitatea.
Ştii ce? Numai pentru asta dai tu primul rând.
Iţi urez succes.
Ştii ce-i amuzant? Am spus că vin aici să scriu
şi chiar am găsit un subiect pentru o carte.
"Hamptons Heat". Deci eşti serios în privinţa asta?
Am deja povestea. Asta-i partea cea mai grea.
Ai şi sfârşitul?
Am câteva idei,
dar sunt deschis la sugestii.
Ce spui de asta? Weekendul n-a ieşit
aşa cum îşi imaginase detectiv Heat.
Dar acum... nimic... nici măcar altă crimă pe plajă
n-o poate opri să ia ce-şi doreşte cel mai mult.
- E bine. - Mă treci coautor?
- Mai discutăm. - Bine.
Subtitrarea Andrada2003-BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro