Vreau un fel de document despre ce încercăm să facem aici.
Pot să aleg eu cine să scrie. Te-am ales pe tine şi New York Magazine.
Şi cu trecutul nostru ce facem ?
Ai ieşit cu el ?
Brian Brenner e tipul cu care l-am înşelat pe Will.
Povesteşte-mi despre această dezbatere nouă.
RNC îl văd pe Will ca posibilă gazdă a dezbaterii,
iar Will şi Mac au un nou format de dezbatere pe care să li-l arătăm.
A cui a fost ideea să nu ne ocupăm de procesul Casey Anthony ?
- A mea. - A fost a ei.
Jumătate din audienţă noastră a schimbat postul într-o săptămână.
Vreau dezbaterea. Dacă pentru asta trebuie să fiu Jerry Springer
pentru câteva săptămâni, sunt dispus să plătesc preţul.
În noaptea în care l-am prins pe bin Laden am fost sunat de o sursă anonimă.
Lucrează ca inginer de software la NSA.
Trebuie să-l verificăm pe el şi documentele pe care ni le-a dat.
Ai câteva postări pe Twitter de la Congresmenul Weiner.
Şi am transcrieri ale lor chiar aici.
Putem să te înregistrăm.
- Will. - Da, sunt sigur că vreau să fac asta.
Doamne, te rog să-mi dai un semn că nu stric azi ceva măreţ.
Generatoarele de rezervă trebuiau să pornească deja.
Poate au nevoie de un minut.
Nu are nevoie de un minut. E un generator de urgenţă
care ar trebui să pornească imediat
încât dacă se întâmplă în direct... Herb ?
Nu e curent în întreaga clădire.
Mi s-a explicat în 19 moduri diferite
că n-avem cum să rămânem fără curent în studio.
Ce s-a întâmplat cu toate variantele de rezervă ?
S-au făcut nişte economii înainte să vii tu.
- Şi au renunţat la câteva variante... - Nu spune.
Pentru că au zis că sunt în plus.
Bine.
- E un semn bun, nu ? - Acelea merg pe baterii.
- Când ar trebui să încep să-mi fac griji ? - Eu am început deja.
Electricienii sunt pe drum.
Am rămas fără curent în studio.
Nu mai spune !
Ascultaţi-mă cu toţii. S-a luat în toată clădirea.
Am anunţat la întreţinere să verifice generatorul.
Bine, trebuie să ajungă în două ore.
Neal, vreau să te ocupi de
raţionalizarea bateriilor laptopurilor şi telefoanelor.
- Am o întrebare. - Da ?
Dacă nu revine curentul ?
Nu cred că e o variantă realistă.
Nu niciodată. Dacă nu avem curent până începe emisiunea ?
Avem un plan de rezervă ?
Nu.
Mac ?
Un miracol.
Se întâmplă un miracol.
Devenim iar o echipă.
Toţi urâm asta, nu ?
Şi vom urî şi mai mult după 10 minute fără aer condiţionat.
Nu, nu până de curent. Urâm ceea ce facem.
Urâm ce prezentăm,
Casey Anthony şi Anthony Weiner.
Urâm că trebuie s-o facem ca să creştem audienţa.
Urâm că trebuie să renunţăm la subiecte importante.
Şi începem să devenim morocănoşi.
Oameni buni, aşa e.
Nu inventez nimic.
Acum un minut mă pregăteam de înregistrarea
cu idioata aia care e şi acum în studio...
- Vorbeşte despre mine ? - Nu !
Da. Când mă pregăteam de înregistrarea ei, am zis:
"Doamne, dă-mi te rog un semn că nu stric un lucru măreţ."
Şi chiar în acel moment s-a luat curentul.
Şi evident că m-am gândit: "Uite şi răspunsul."
Ridicaţi mâna cei care sunteţi înspăimântaţi de Mac.
Nu, ascultaţi-mă !
Spune-ne cum facem emisiunea dacă nu vine curentul...
Redevenind o echipă. Şi asta e şi dorinţa lui Dumnezeu.
Lasă-l pe Dumnezeu şi mai zi-ne cu electricitatea.
Facem emisiunea afară, chiar în piaţă.
- Cum ? - Da, putem s-o facem.
Ce ne trebuie ? Un birou, o cameră,
câteva microfoane, şi să transmitem semnalul cumva.
Trebuie să dezmembrăm biroul prezentatorului.
Şi să-l cărăm 25 de etaje ?
Vom reuşi.
Putem folosi un tripod.
- Aducem un car de transmisiuni. - Exact.
Punem filmele şi graficele prin Washington.
Da !
Voi fi în faţa ta tot timpul,
în ureche şi voi sta lângă cameră.
Voi avea un laptop conectat permanent la iNews.
Cum vom putea edita în siguranţă ?
Ce au făcut în Apollo 13 ?
Au întrerupt curentul în modulul de comandă
şi l-au redirecţionat la LEM. Nu cred că ar merge şi la noi.
Ce ar fi făcut dacă exista un magazin cu piese de schimb în spaţiu ?
- Cumpărau un generator. - Noi vom cumpăra două.
Unul în regie şi altul jos.
- La cât apune soarele în seara asta ? - 8:37.
De ce naiba ai vrea să ştii asta ?
E o chestie.
Avem nevoie de reflectoare puternice în prima jumătate de oră
şi mai slabe în ultima.
Ne trebuie poliţişti pentru securitate
şi încredere în noi.
Crede cineva că nu suntem suficient de buni
să reuşim ? - Nu !
- Eu mai stau aici ? - Îmi pare rău, Sandy.
Ştiu că erai hotărâtă să ne distrezi
cu detalii picante despre omul cu care ţi-ai dat mesaje sexy
şi poate o avanpremieră la Playboy,
dar nu putem înregistra.
Deci, dacă vrei să apari în emisiune, va trebui să intri în direct.
M-am angajat deja faţă de cei de la Fox,
şi, fără supărare, ei au audienţă mai mare.
Fir-ar ! Crede cineva că nu vom reuşi ?
- Nu ! - Asta e de fapt o binecuvântare.
Cred că să rămânem fără curent
e cel mai bun lucru care ni se putea întâmpla.
Eu spun că pana de curent
e cea care va salva...
Fir-ar al naibii !
Eşti de comă, ştii asta ?
Voiam să-ţi spun că,
ar trebui să foloseşti mai des cuvântul "bombă"
în reportajul despre Casey Anthony.
Sandy, ne apucăm de treabă.
- Super. - Să mergem.
Bombă după bombă azi, în procesul Casey Anthony
pentru uciderea fiicei de doi ani, Caylee.
Fratele lui Casey, Lee Anthony, a depus mărturie
despre evenimentele din seara de 15 iulie 2008,
când Caylee a fost dată dispărută.
Priveşte şi ascultă. Sunt lucruri relevante.
Merge banda cinci.
Când ai întrebat-o pe sora ta
de ce nu vă lasă s-o vedeţi pe Caylee,
ce-ţi aminteşti că a răspuns ?
I-am spus detectivului Edwards că a spus,
şi citez:
"Poate pentru că sunt o scorpie."
În această săptămână, Lee Anthony şi-a spus odiseea încercării
de a-şi găsi nepoata dispărută.
Ciudat, nu a fost întrebat despre
afirmaţia apărării că ar fi molestat-o pe Casey.
Pentru final, mergem în Orlando
la corespondenţa ACN, Selena Machado.
- Ne poţi spune cum te simţi ? - Nu.
Selena, cum ţi s-a părut azi Casey în timpul depoziţiei fratelui ei ?
Comportamentul ei faţă de Lee
a fost diferit faţă de mama ei.
Altfel foarte vorbăreţul congresmen democrat de New York,
azi a fost foarte reţinut şi evaziv.
Iată-l din nou la The Today Show cu Luke Russert.
- Caseta 16. - Asta nu-i o poză cu dv ?
Nu pot spune sigur.
Contul meu a fost spart. Pozele pot fi măsluite.
Pot fi inserate de alţii.
Cineva mi-a făcut o farsă.
Cumva, au intrat pe contul meu de Twitter
şi au pus imediat o poză
ca să râdă de numele Weiner.
Putem să ne pregătim pentru dezbatere cât durează asta.
Antrenament pentru dezbatere.
Nu trebuie să urmăreşti asta.
Nu ştim ce s-a întâmplat.
Am vorbit mai devreme cu Sandy Witless.
- O chelneriţă... - Whiddles.
Scuzaţi-mă, Sandy Whiddles, o chelneriţă din Manhattan
care a vorbit pe Twitter cu congresmenul Weiner în ultimele luni.
- Iată interviul. - Banda 22.
- Mulţumesc de prezenţă, Sandy. - Eu vă mulţumesc pentru invitaţie.
Când ai început să vorbeşti pe Twitter cu congresmenul ?
Dă-mi voie să spun că nu a fost doar atât.
Am avut o relaţie, se deduce dacă citeşti postările.
Fumează de obicei la pupitru ?
Am transcrieri ale postărilor chiar aici.
Ştiu că eşti dornică să le citeşti.
- Ajungem şi la ele imediat. - Bine, pentru că...
A vorbit vreodată congresmenul cu tine
despre ce făcea la lucru ?
Nu. Am transcrierile chiar aici.
Două minute şi 20 de secunde în ultima parte
să educ publicul despre cea mai iresponsabilă acţiune economică din viaţa mea.
Ştiu, totul e pe dos din cauza procesului Casey Anthony.
- Până ce ne recuperăm audienţa... - Comitem malpraxis jurnalistic.
Din fericire, nu există aşa ceva.
Ce bine era dacă ar exista ?
Pot să-ţi înţeleg frustrarea.
- Ce faci tu ? - E un site pentru troli.
Se adună şi vorbesc despre isprăvile lor.
Şi vreau să fac un subiect, iar Mac mi-a dat voie
să trec la etapa următoare. - Să intri pe site ?
Dar nu pot să intru
până nu indic alt site pe care am...
- Fost un nemernic ? - Da.
Trebuie să intru pe un chat şi să distrug subiectul
până când îl închide administratorul.
Apoi pot intra pe site-ul lor şi să mă laud cu isprava mea.
Dar nu vrei să faci sau să spui ceva
care ar putea răni pe cineva. - Exact.
Vrei să spui lucruri care mă vor răni.
Da.
Pe ce site ?
Ai auzit de EconomyBrain.com ?
Este un blog de ştiri şi un site cu forum
care are un nivel elevat.
Iar comentatorii au o părere foarte bună despre analizele tale.
Deci ai nevoie de acordul meu ca să...
Să mă bag peste ei şi să inventez lucruri aiurea şi neadevărate despre tine,
să termin cu dezbaterea elevată, şi să încep alta nouă, despre, să zicem
să zicem, faptul că eşti sau nu o târfă.
Tatăl meu are prieteni economişti.
Aşa că, dacă tot se apropie Ziua Tatălui.
- Asta mă va scuti să-i iau un cadou. - Ştiu.
Doar printez dezbaterea cu subiectul târfă şi i-o înrămez.
Ar fi primul meu subiect.
Şi chiar cred că e bun.
Şi eu cred la fel.
Anunţă-mă când ai terminat.
- Eşti cea mai tare. - Chiar sunt.
Aici e Hang Chew's.
Echipa l-a adoptat ca loc de întâlnire
pentru că au băutură şi mâncare ieftină până la ora 21.
- Poţi să spui pe litere ? - DOUĂ...
Bine.
Contează că m-ai tratat ca pe un nemernic ?
Nu aş spune că pentru mine contează
- Ci că aşa mi se pare corect. - Ştiu că ai fi de acord
- să nu amestecăm trecutul nostru comun. - Da.
Aş vrea să accentuez că şi tu m-ai părăsit pe mine.
- Ascultă, Brian... - Te-am părăsit, ne-am împăcat,
şi apoi m-ai părăsit tu. Aşa stau lucrurile.
Sper că înregistrezi asta.
Şi în partea a doua, te vedeai cu Will fără ca eu să ştiu.
Încă o dată, mă vedeam cu tine când eram cu Will.
Da, şi mă simt extraordinar când o spui,
dar cred că trebuie să nu ne abatem de la subiect.
Subiectul este ăsta: Will e un om serios.
Şi pentru o perioadă s-a prefăcut că se joacă.
- Pentru că joaca aduce audienţă. - Da.
Will e un tip singuratic, nu ?
- E... - E singuratic.
Nu-l interesează audienţa pentru bani.
Îl interesează audienţa pentru că
îl face să nu se mai simtă singur.
Despre ce vrei să scrii, Brian ?
Nu ştiu încă.
Trebuie să vorbesc cu Sloan. Scuză-mă puţin.
E un tip singuratic.
Nu ştiu dacă asta a început
când i-am spus că m-am culcat cu tine,
dar pariez că nu l-a ajutat.
Dle guvernator Pawlenty, există posibilitatea ca
New Hampshire să devină al 23-lea stat
care adoptă legislaţia dreptului la muncă.
Ca preşedinte, aţi sprijini iniţiativa să devină lege federală ?
- Ar trebui să asculţi asta. - Lasă-mă puţin.
Încearcă asta: aproape toată viaţa tatăl meu a fost sindicalist.
Fraţii şi surorile mele au militat în sindicate.
- Eu am fost în sindicat. - Am crescut într-un oraş muncitoresc.
Trăim în Statele Unite ale Americii.
Dle guvernator, ştim unde trăim. Aţi sprijini...
Oamenii nu ar trebui obligaţi să se înroleze în nicio organizaţie.
Da, sprijin cu tărie legislaţia dreptului la muncă.
Aşa ar suna un răspuns.
- Putem vorbi puţin ? - Da.
Doar faptul că dezbat dacă
să crească sau nu plafonul de îndatorare.. - Mă străduiesc.
Trebuie să găsesc un invitat în cazul Casey Anthony pe care nu l-a mai avut nimeni.
Şi să sperăm că nu voi reuşi.
- Mă rog să nu reuşeşti. - Bine.
- Te descurci ? - Cu el ?
- Da. - Da.
Pentru că, dacă-mi faci semn, mă înfiinţez acolo imediat
şi... ştii tu. - Ce ?
- Nu ştiu. - Bine.
- Plafonul de îndatorare. - Da.
Mai rezistă încă o zi.
Nu mai e doar o zi. Mai e încă o lună.
Simularea de dezbatere e mâine.
Şi, o dată terminată, avem nevoie de audienţă ca să te protejăm de Leona.
Nu şi dacă o face omul lui Charlie.
Şi dacă reiese că nu e credibil ?
Atunci... nu mai ştiu. Să le luăm pe rând.
Şi găseşte un invitat să-l punem în promo.
Ce-i cu florile ?
Nimic.
- De la cine sunt ? - Nu ştiu.
N-au venit cu o carte de vizită ?
- Ba da. - Şi nu era semnată ?
- Era. - Altă ameninţare ?
- Nu. - Ce-mi scapă ?
Chiar îţi trebuie şi asta pe cap ?
Florile nu sunt pentru mine, sunt de la mine,
şi locuiesc în biroul meu temporar.
Eşti mulţumită cu varianta asta ?
- Sunt pentru mine ? - Să mergem.
- Dle speaker Gingrich. - Da ?
Ca şi candidat la nominalizarea republicană pentru preşedinţie,
aţi semnat un angajament că-i veţi fi fidel soţiei.
- Opriţi-vă imediat. - Nu v-aţi luat un astfel de angajament
şi cu ocazia precedentelor trei căsătorii ?
Mi se pare dezgustător că presa liberală...
- Bine. - Nu, ăsta ar fi răspunsul lui.
Ştiu. Vor fi pregătiţi pentru mâine ?
- Cu siguranţă. - Dacă ratăm simularea de dezbatere,
ne-am compromis cu Casey Anthony şi Anthony Weiner degeaba.
Înţeleg.
Dezbaterea e singurul motiv pentru care ne pasă de audienţă.
- Exact. - Singurul motiv.
Exact.
Avem nevoie de un invitat în cazul Casey Anthony doar al nostru.
Dă-mi voie să încep de aici.
Din întâmplare cineva ştie pe cineva care ştie pe cineva
ce o cunoaşte pe Casey Anthony ?
Cine ?
Colega mea de cameră Lisa a fost cu ea în liceu.
- Glumeşti ? - Nu.
De ce... Adu-o în emisiune.
A fost deja abordată de toţi, inclusiv de agentul acela.
- Dylan Kagin. - Nu vrea să vorbească.
- Convinge-o ! - Nu vrea să vorbească.
Fii producător. Vrei să vorbesc eu cu ea ?
Nu, mă descurc eu.
Când ai convins-o, anunţă-mă ca să pot începe să dau promo.
Poţi face orice e necesar.
Bine.
Chiar îmi place. Dar e de Premiile Tony ?
Chiar e Tony. Vei fi singura persoană de acolo sub 50 de ani.
Ştii ce vreau să spun, nu ?
Cred că îţi vine extraordinar.
E aşa de greu. Nu sunt sigură că e de Tony.
Ce părere ai de o creaţie Galliano ?
Nu mai ţinem Galliano
de când a declarat că nu condamnă Holocaustul.
Nu sunt de acord cu el şi nici nu cred că-i un motiv să-l condamnăm pe viaţă.
Dacă şi germanii ar fi gândit la fel. Ţi-am spus la telefon...
- Ştiu, de aceea noi am venit personal. - Noi ?
- Eu sunt responsabil cu moralul. - Am o clientă.
- Nu ne grăbim. - Ne grăbim foarte tare.
Iar eu lucrez pe bază de comision.
Sunt cu o clientă, deci sunt gata când termină ea.
- Ea e ? - Unica persoană din magazin ?
- Da. - Da.
Dră, sunt un tip heterosexual obişnuit
de pe stradă şi cred că acea rochie vă vine minunat.
Nici să nu vă mai uitaţi după altceva.
Cumpăraţi-o şi plecaţi cu ea.
El e... Nu vă faceţi griji.
- Era mai bine dacă spuneai că eşti gay. - De ce ?
Cred că voi încerca o creaţie Di Santo.
Desigur. Mai doriţi un pahar cu vin ?
Mi-ar plăcea. Mulţumesc.
Se bazează pe mine. Ai fi o exclusivitate.
Se numeşte un invitat. Şi se poate promova.
Şi avem nevoie de lucruri ce se pot promova
ca să facem spectatorii de zi să urmărească emisiunea noastră.
Nu degeaba, dar n-am mai folosit aceste cuvinte.
Ba da. Dar nu în acea ordine.
Mă face să vărs. E o grozăvie ce s-a întâmplat.
Nu-i o emisiune de divertisment şi eu nu fac parte din distribuţie.
Şi, apropo, acum o săptămână şi voi aţi fi spus la fel.
- Acum o săptămână nu eram... - Asta e !
Se mulează perfect pe corp.
Remarcaţi cum vă dezgoleşte piciorul. Vedeţi ?
- Da. - Vă face mai înaltă cu 5 cm.
- Bine, dar marea întrebare... - E de Tony ?
- Dră. - O, Doamne.
Ţipă Tony.
Veţi câştiga în rochia aia.
Doamne, nu. Nu sunt nominalizată.
Aşa de bună e rochia..
Dacă veţi purta rochia ăia
vor începe să vă arunce cu premii în cap.
Vă promit că veţi avea răni la cap
dacă veţi purta acea rochie la Tony.
Nu m-aş pricepe la asta deloc.
Am o McQueen care s-ar putea să vă placă.
Şi, ştiţi ceva ? Dacă o luaţi acum, e gratis.
- Mi-e teamă că nu e. - Atunci v-o cumpăr eu.
- Costă 11,000 de dolari. - O rochie ?!
Eu lucrez la comision.
E de trei ori mai scumpă decât maşina mea.
- Anunţaţi-mă dacă aveţi nevoie de ajutor. - Mulţumesc.
Acum o săptămână nu eram varză.
Am cunoscut-o, atât, chiuleam împreună.
Will te va lua uşor.
Ştii ceva... Omora copii când chiulea de la spaniolă ?
- Poţi da informaţii... - Nu, nu pot.
Nu pot să dau informaţii.
N-am idee cum...
Cum de s-a putut întâmpla aşa ceva.
Nu pot da informaţii şi nu-i pot suporta pe cei care cred că pot.
Lisa, ajută-mă cu nasturii.
Sigur.
Ştii cât am dat pe pantalonii ăştia ?
- 30 de dolari. - Exact.
Şi par la fel de buni ca cei de 40 de dolari.
Crezi că se sărută acolo ?
Tu crezi ?
Dacă aş fi femeie, m-aş săruta toată ziua cu alte femei.
Nu înţeleg bărbaţii gay şi nici femeile heterosexuale.
Ştii că vorbeşti cu voce tare, nu ?
Ia uite. Mi se pare drăguţă şi romantică,
dar şic.
- Îmi place. - Priviţi cum vă pune în valoare talia.
- Îmi place ! - Asta e.
- Găsim şi accesorii ? - Nu, scuze, dră.
Trebuie să vorbim puţin cu Lisa.
Vă puteţi uita la accesorii şi vorbim mai târziu.
Nu e vina ei, ci a noastră.
- Vă rog să sprijiniţi acest magazin. - Poftim ?
Uitaţi-vă la cerceii de jad şi vin şi eu imediat.
- Bine. - Tot nu vă e clar ?
Lisa, uită-te la mine.
Ştii că nu ţi-am cere aşa ceva
dacă nu era important.
Ne-am încurcat în procesul ăsta când era mai rău.
Avem un nou format de dezbatere pe care vrem să-l arătăm mâine celor de la RNC.
Şi dacă nu ne păstrăm audienţa, nu mai avem nicio şansă.
Lucrăm la asta de câteva luni şi e important.
Şi ar folosi tuturor.
Putem discuta dacă scopul scuză mijloacele...
Will şi Mackenzie contează pe voi ?
Nu am nimic de spus.
Nu vei fi întrebată nimic din ce nu vrei să răspunzi.
Bine, ce trebuie să fac ?
Vino în redacţie deseară la 7.
Mulţumesc. Îţi sunt datoare.
Eu şi mai mult.
Să mergem.
Nu ştiu dacă s-a înţeles din e-mail-urile şi telefoanele mele,
dar îţi făceam curte.
Mai aştept acea a doua primă întâlnire.
Şi totuşi, îmi dau seama din felul în care te uiţi la mine
acum că ăsta nu-i cel mai bun moment.
Ai văzut ? Mi-am dat seama fără să spui nimic.
Minţile noastre gândesc la fel.
Dar nu vreau deloc să renunţ.
- Aşa că te voi sâcâi până... - Ce dracu faci ?
Atunci ne vedem la 7:00.
Nu chiar. Nu sunt nebun.
Mulţumesc.
Da ?
Ai vrut să mă vezi ?
Sunt 40 de grade afară. Şi porţi geacă ?
La mine e foarte frig.
- Dacă vrei să congelezi nişte peşte... - Alea sunt ale tale.
Au fost livrate pentru tine azi dimineaţă.
Jim a semnat pentru ele şi s-a uitat pe card,
care vezi că nu e sigilat.
Jim a semnat pentru ele ?
A spus că Maggie n-a văzut. Nu era acolo.
Maggie şi cu mine ne-am despărţit de multe ori în ultimul an şi jumătate.
Eu...
Simţisem ceva.
- Când eram despărţiţi... - Tu ieşeai cu alte femei.
Nu asta trebuia să fac ?
- Eu nu te judec. - Apoi ne împăcăm.
Le spuneai celorlalte femei
că te-ai împăcat cu iubita ta ?
Vorbim despre persoane ocazionale.
Maggie ştie că fusesei cu alte femei ?
Nu.
Gina ştie că eşti cu Maggie ?
Jenna.
Jenna. Astea sunt de la... O cheamă Jenna.
Mai ţii minte când nu-mi păsa
de cei care lucrează aici ?
- Da. - Au trecut acele zile.
- E vremea să mergem. - Da.
Nu pot să trec prin redacţie cu astea.
- Mă ocup eu. - Mersi.
- Don. - Da ?
Fac ceea ce trebuie, nu ?
Să faci un rău mic pentru binele cel mare.
Obţine dezbaterea.
- Ai citat din Shakespeare ? - Aproape.
- Bine. - Şi eu fac ceea ce trebuie ?
Nu. Ori o minţi pe Maggie ori o minţi pe Gina.
Jenna. Şi eu aproape ţi-am citat din Shakespeare.
Nu puteai să ţii cu mine ?
Trebuie să plec.
- A fost un clişeu. - Ştiu.
Dar dacă stai în ploaie fără geacă vei face o răceală.
Şi tu ai avut un tată violent
care te-a abandonat pe tine şi familia,
deci vei fi de 1000 de ori mai sensibil la trădare
decât un om obişnuit.
Îmi lipsesc enciclopediile.
Mereu mi-am dorit o colecţie completă de enciclopedii.
Scoţi volumul cu "S" din raft,
îl deschizi şi citeşti despre,
legea salică şi afli de ce tronul Franţei nu poate fi moştenit de femei.
- Poţi căuta pe Google. - Asta spun şi eu.
Trebuie să ştii ce vrei să cauţi.
Nu poţi să cauţi la întâmplare.
Aseară căutam despre interceptarea electronică
şi dacă lasă urme în fibra optică.
E important să ştiu ce înseamnă ?
Nu. Am avut pe cineva care ne-a spus despre un subiect şi mă documentam.
Dar s-a întâmplat că în timp ce căutam despre posibile urme
după câteva click-uri am ajuns
pe un site matrimonial numit "Ajută-mă Rhonda."
O femeie i-a scris Rhondei că a înşelat-o soţul
şi Rhonda sugera că femeia să se gândească
ce rol a avut ea în asta. M-a zăpăcit.
Crezi că e posibil să fi fost vina femeii ?
Aşa se pune problema acum ?
Nu-mi vine să cred că la câteva click-uri
ai ajuns de la urme electronice la "Ajută-mă Rhonda."
Dacă ai vrut să intri pe un site matrimonial, spune doar.
Era miezul nopţii. Nu aveam nimic de citit.
Cu excepţia întregului internet.
Tu şi Rhonda credeţi că sunt de vină
chiar şi în mică măsură că Mackenzie m-a înşelat cu Brian ?
- Tu crezi ? - Nu.
Bine.
Fiindcă e cel mai stupid lucru pe care l-am citit.
Şi să-ţi mai spun ceva, nici nu cred că Rhonda e numele ei adevărat.
- Da, uite... - Poate e.
Nu ştiu. Dar e o neroadă.
N-ai făcut parte din calcul.
A stricat o melodie bună Beach Boys.
Ce ai vrut să spui ?
Nu pot aprecia pe cineva pe care nu l-am întâlnit.
Atunci de ce ai spus-o ?
Pentru că pot să apreciez pe cineva pe care nu l-am întâlnit.
Tatăl meu mi-a lăsat volume întregi despre voi doi.
Mi-am făcut un sertar nou în cabinet.
Cum de n-am fost luat în calcul ?
Mackenzie a fost părăsită de Brian. A fost respinsă.
Oamenii reacţionează diferit la asta.
Când Brian a început s-o sune din nou,
a văzut şansa să fie iubită din nou şi a profitat de ea.
Tu nici măcar nu ai contat.
Dar, cum nu a mai fost respinsă şi-a dat seama
că nu l-a iubit deloc pe Brian,
că te iubea pe tine, şi ţi-a mărturisit totul.
- Nu imediat. - Cui îi pasă că nu imediat ?
Când a crezut că o vei cere...
Ţi-aminteşti când am venit ieri fără programare
şi te-am întrerupt când erai cu alt pacient ?
Îmi amintesc. A fost ieri.
Şi ai spus că trebuie s-o iert pe Mackenzie.
- Da. - Ştiu şi eu asta.
Conceptual, în capul meu, ştiu că Mackenzie merită s-o iert.
Am înţeles tot ce-ai spus.
Am înţeles că a îndurat fiecare pedeapsă a mea,
inclusiv să-l suporte pe Brian prin birou cât scrie subiectul.
Înţeleg că e foarte devotată emisiunii.
Îi înţeleg greşelile. Înţeleg că a trecut timpul.
Înţeleg toate astea. De ce nu pot s-o iert ?
Pentru că nu ai fost respins.
Ai fost trădat.
Cum merge, Sampat ?
Problema cu cei ce postează pe EconomyBrain
e că nu se deranjează uşor.
Lua-i-ar naiba de economişti.
Nu mă ajută deloc.
Dar o discuţie la modă acum
e previziunea recentă că va scădea rating-ul SUA
datorită discuţiilor despre plafonul de îndatorare.
Da, am auzit la ştiri. Nu, ia stai, n-am auzit.
Însă am auzit de Casey Anthony.
Aici am intervenit eu.
Am spus că dacă eu îmi pot echilibra creditul,
de ce guvernul nu-şi poate echilibra bugetul ?
Sfântă Fecioară, m-am săturat de analogia asta.
Echilibrarea bugetului tău faţă de echilibrarea bugetului statului
e ca mersul la supermarket în comparaţie cu mersul pe lună !
Vezi ?
- Te-am enervat puţin. - Da.
Şi odată ce i-am prins că se minunează cât sunt de prost,
am schimbat discuţia în direcţia ta. - Cum ?
- Chiar vrei să ştii ? - Nu.
- Bine. - Spune-mi totuşi.
Am spus că presa şi guvernul sunt în cârdăşie...
- Cârdăşie ? - Trebuie să par foarte prost.
Cum sunt presa şi guvernul în cârdăşie ?
Aruncându-ne sânii tăi în ochi.
- Mulţi ţi-au luat apărarea. - Bun.
- Aşa că mi-am făcut încă un cont. - Desigur.
Şi am zis că nu sânii tăi sunt de vină.
- Ci mişcările tale languroase. - Ce legătură vezi între...
Am postat un link pe pagina ta de Wikipedia detaliind că te tragi
dintr-un oraş mic şi ai ajuns mare analist financiar.
Nu scrie aşa ceva pe pagina mea de Wikipedia.
Ia mai uită-te.
Vei vedea un răspuns emoţional pe faţa mea
şi unul fizic spre faţa ta.
A mers.
După două ore, aveam doctoranzi în economie care postau cu litere mari.
Şi apoi administratorul a închis forumul.
Şi asta e de ajuns să fii acceptat
în fraternitatea rataţilor ? - Aproape.
E un fel de proces de înscriere în fraternitatea rataţilor.
Şi aşa am trecut de prima etapă.
După ce fac asta, ajung în etapa a doua când pot vorbi cu profesioniştii.
Vei fi un reporter bun.
Şi mă bucur că cineva mai face şi ştiri.
Păi, în ce mă priveşte,
m-aş ralia cu un guvern
care face o cârdăşie ca să ne bage în ochi sânii tăi.
Refă-mi pagina de Wikipedia !
Curând.
Vine imediat.
Ce ai aflat până acum ?
- Lisa vine deseară. - Deja o promovam.
Ce ştii despre sursa din NSA ?
Nu e chiar de încredere.
Rahat.
Nu s-a descurcat foarte bine la ultima evaluare psihiatrică.
I-au diminuat accesul.
Şi a violat şi un ordin de restricţie.
- O fostă soţie ? - Da.
Şi a fost arestat pentru acostarea prostituatelor în 1979.
- Dacă l-ai aduce să depună mărturie... - Eu nu l-aş cita ca martor.
Staţi puţin. N-a ieşit bine la examenul psihiatric,
dar nu l-au dat afară. I-au diminuat accesul.
Şi-a urmărit fosta nevastă şi s-a dat la o prostituată,
dar asta nu înseamnă că minte despre NSA.
Avem doar transcrierile mărturiilor lui
şi mărturia lui n-are niciun sens.
Mai caută.
- Scuzaţi-mă. - Care dintre noi ?
Amândoi.
- Voi vorbi codat. - De ce ?
Pentru că niciunul dintre voi nu-i poate sugera unui invitat
ce să spună în emisiune.
- Bine. Înţeleg. - Da ?
O avem pe Lisa. Am tot promovat-o.
- Şi-a făcut treaba. - Trebuie să şi apăra.
Dar nu vă pasă ce spune.
Nu.
Faceţi-mi o favoare. Pentru mine.
Să găsesc statistici cu copii dispăruţi anul ăsta ?
Da, te rog. Şi lasă-mi-le
în camera de machiaj.
- Ai înţeles ? - Da, ţi-am spart codul.
Jim, spune-i că are nevoie de puţin fond de ten
pentru pomeţii ăia frumoşi. Nu mă ascultă.
Nu dau probă la Dansez pentru tine. Pomeţii mei sunt bine.
E bine.
Ne laşi puţin singuri ?
Iar ne împărtăşim gândurile.
Nu-mi dau seama dacă e nepotrivit să întreb...
Maggie e cea mai bună prietenă a mea. E, cred, unica mea prietenă.
Şi mi-aş tăia mai bine un deget decât s-o fac să sufere.
Faci asta bazându-te pe...
Don e un băiat de treabă care n-o iubeşte.
Şi ea ştie asta.
E rândul tău, prietene.
Am aşteptat tot anul. Nu sunt a doua opţiune pentru nimeni.
Nici eu.
- Nu insinuam...
- Ce faci ? - Bine.
Ce-ar fi să te uiţi pe asta ?
Poţi s-o iei cu tine dacă vrei.
S-o ţii pe birou.
Will şi Mackenzie nu se vor supăra ?
Ne vedem după.
- Voiam să spun... - Vreau să învăţ asta.
Te rog.
Mulţumesc.
Nu trebuie să spui nimic dacă nu vrei.
Bine.
Sunt alături de Lisa Lambert,
o prietenă din liceu a lui Casey Anthony.
- Bună seara, Lisa. - Bună seara.
- Ai cunoscut-o bine pe Casey ? - Nu.
Şi nici vreunul dintre cei care spun asta pe la televizor.
Dar aţi urmat cursuri împreună ?
- Da. - Şi-a pierdut vreodată cumpătul ?
Da, şi când a făcut-o, ne-am zis cu toţii,
"O, Doamne, într-o zi îşi va ucide copilul."
Destul de corect. Dă-mi voie...
Sunt 80 de milioane de copii daţi dispăruţi în ultimul an.
De fapt, cred că vrei să spui 800.000.
Da.
80 de milioane era prea mult.
Şi înţeleg ce vrei să spui. Dar aici e vorba şi de crimă.
Olivia Garcia avea un an când
a murit misterios în casa baby-sitter-ei.
Dar Olivia Garcia era hispanică, deci nu ne-a interesat.
La fel şi cu Triumph Skinner, un negru de şapte luni
care a ajuns la spital cu capul spart.
Nu ştiu din ce motiv nu e discutat în seara asta la Nancy Grace.
Unde ai găsit astea ?
Pe Google.
Jariel Alexander a murit
după ce a fost bătut până la inconştienţă de iubitul mamei lui,
apoi opărit cu apă fiartă
după ce i-a murdărit pantalonii la masă.
Dar mama lui Jariel nu era frumoasă, aşa că de ce ne-ar păsa ?
Cred că ai dreptate.
Atunci aş vrea să mai spun ceva.
Dacă Casey Anthony ar fi vrut să facă avort ?
- N-a vrut să facă avort ! - Nu te băga.
- Ţi-a spus ţie asta ? - Nu, n-am mai vorbit cu ea de mult.
- Întreb doar. - Tu ai pus-o ?
- Nu. - Oamenii cărora le pasă acum aşa de mult
despre un fenomen biologic microscopic
fără capacitatea de suferinţă fizică sau emoţională
le-ar păsa la fel de mult ca de copilul de doi ani
şi de mama care nu ar fi vrut să-l aibă ?
Ajut-o să iasă din asta.
Lisa, vreau să le fie clar privitorilor
că nu spui că singurele opţiuni ale lui Casey
erau avortul sau uciderea micuţei.
Spun că este şi o cruzime
ne discutată în a forţa
un copil să se nască dintr-o mamă
care nu şi-l doreşte şi
nici nu e capabilă să-l crească.
Să ne întoarcem la cum era Casey în liceu.
Unde-i o pană de curent când ai nevoie de ea ?
Ce s-a întâmplat ?
- Eşti bine ? - Da.
- Cum de-au ştiut unde eşti ? - De pe pagina de Facebook.
- Închide pagina. - Mă ocup eu.
- E bine ? - Unde-i Lonny ?
N-ar trebui să mergi singur.
- Eşti bine ? - Da.
Eşti supărat că nu te-am anunţat ce voi spune ?
Nu.
Ştiu că eşti contra avortului.
Dar nu arunc cu cărămizi în geamuri din cauza asta.
Presa va ajunge aici imediat.
- Duceţi-o de aici. - Pleacă şi tu.
Aceea-i şefa ta ? Proprietara magazinului ?
Mă duc să vorbesc cu ea.
Eu trebuia să fiu în locul tău.
Haide. Să mergem.
Teddy, au ceva pantalonii ăştia ?
Ce ?
De fiecare dată când port costumul ăla,
îmi bag ambele picioare pe acelaşi crac.
Pe acelaşi crac ?
Stau în picioare, bag un picior pe un crac,
apoi cu celălalt picior ţintesc cracul celălalt
dar mă blochez în acelaşi crac.
Şi te întreb dacă au ceva,
nu neapărat greşit, cât în neregulă.
Nu poţi să-ţi tragi nădragii pe tine
şi crezi că ei au o problemă ?
Bine, ieşi.
- Adam Roth e aici. - Da.
- Adam ! - Rock star.
- Ce mai faci ? - Bine.
- Emily ? - Toată familia e bine.
David a fost admis la Stanford, mulţumesc pentru recomandare.
I-am scris o recomandare slabă. Mă mir că l-au primit.
Probabil nu prea le mai pasă de părerea ta.
Acesta e partenerul meu de la RNC.
- Tate Brady. - Mă bucur să te cunosc.
- Ce faci ? - Excelent.
Charlie Skinner, Mackenzie McHale, acesta e Adam Roth.
Will vorbeşte despre tine de parcă aţi fi fost în aceeaşi tabără.
Am fost, dar tabăra de vară era Casa Albă
dar nu prea ne-am relaxat sau dormit.
Eram al 41-lea consilier al lui Bush, abia ieşit din facultate
şi Will scria felicitări pentru Camera de Primire.
Scriam discursuri politice serioase.
Pentru Camera de Comerţ.
Erau discursuri bune.
Şi preşedintele l-a adoptat pe Will
ca al patrulea fiu pe care nu l-a avut.
Preşedintele îmi ştia numele datorită lui Adam.
Scuze. Acesta e partenerul lui, Greg Brady.
- Tate. - Scuze, Ţâţe.
Să luăm loc. Cafea ?
Ne bucurăm să vedem că ţi-a revenit audienţa după săptămână trecută.
Nu am acoperit procesul Casey Anthony şi jumate din audienţă a schimbat pe HLN.
Dar am început să relatăm despre el şi lucrurile s-au stabilizat.
Bravo, pentru că era gata-gata să-i oferim dezbaterea lui Nancy Grace.
Regulile dezbaterii sunt destul de simple.
Aveţi libertatea să adăugaţi ceva, dar nu prea mult.
Toţi ţin un discurs de deschidere.
Toţi primesc câte două întrebări cu timp de răspuns 60 de secunde
şi tu hotărăşti dacă le dai şi drept la replică.
Noi ne gândeam la altceva.
La ce ?
Adam, câte ore am pierdut împreună
discutând despre cât de lipsite de conţinut sunt dezbaterile ?
În special la alegerile primare ?
Multe ore.
Acum avem posibilitatea să schimbăm ceva.
Urmaţi-mă.
Întrebările trebuie să fie mai dificile.
Trebuie să-şi poată sprijini retorica de campanie cu fapte.
Trebuie opriţi când bat câmpii.
Şi trebuie puşi la punct când mint.
Aşezaţi-vă pe poziţii.
Scopul nostru este să găsim acei doi candidaţi
care vor oferi votanţilor cele mai valabile argumente,
şi nu cred că am mai văzut asta.
Trebuie să-i punem pe candidaţi să depună mărturie.
- Nu vrei să depună şi jurământ ? - Lasă-i să vedem.
Dacă jucătorii de baschet ce depun mărturie privind uzul de steroizi
în faţa unui subcomitet al Camerei pot fi acuzaţi de sperjur,
nu văd de ce n-ar face-o şi prezidenţiabili.
Dar nu vreau dintr-o dată totul, ci puţin mai mult.
Bine aţi venit la Universitatea Princeton din Princeton, New Jersey,
la a cincea dezbatere din 2012 pentru nominalizarea republicană,
sprijinită de Atlantis Cable News şi Partidul Republican din New Jersey.
Moment în care vom explica regulile care nu există.
Chestionez un candidat până termin.
Pot ţine fiecare un discurs de deschidere.
Începem cu dv, dnă congresmen Bachmann.
Mă numesc Michele Bachmann.
Am lucrat ca avocat în drept comercial,
deţin o companie de succes şi sunt membră...
O secundă. El o imită pe Michele Bachmann ?
Nu, nimeni nu imită nimic. Nu-i un scheci SNL.
Aceşti oameni şi-au petrecut două luni studiind discursuri,
interviuri, dezbateri,
ca să poată răspunde la întrebările noastre
cât mai apropiat de răspunsurile candidaţilor.
După discursul de deschidere, trecem la întrebări.
Senator Santorum, aţi spus în campanie că
militaţi pentru libertate şi că peste 20 de ani
nu vreţi să le spuneţi nepoţilor
cum America a fost liberă o dată.
Numiţi trei libertăţi pe care le aveaţi în ziua în care
Preşedintele Obama a depus jurământul şi nu le mai aveţi azi.
Obamacare, pentru început.
Obamacare este cea mai strigătoare...
A trebuit să vă schimbaţi doctorii ?
- Pot să termin ? - Nu, dle.
- A trebuit să vă schimbaţi doctorii ? - Nu.
Cineva din familia dv a trebuit să schimbe doctorii ?
S-a schimbat ceva în îngrijirile medicale pe care le primeşte familia dv ?
Eu vorbeam de Obamacare.
Întrebarea mea era să numiţi trei libertăţi pe care le aveaţi în ziua în care
Preşedintele Obama a depus jurământul şi nu le mai aveţi azi.
Dle Speaker, aţi spus că, dacă veţi fi ales,
preţul galonului de benzină va fi 2.50 dolari.
Cum controlează preţul petrolului preşedintele SUA ?
Dle guvernator, aţi spus că, în calitate de preşedinte,
nu veţi cere niciodată scuze în numele Americii.
Întrebarea are două părţi.
Spuneţi o ocazie în care preşedintele
şi-a cerut scuze în numele Americii
şi chiar nu vă puteţi imagina nicio împrejurare
în care preşedintele ar fi trebuit să-şi ceară scuze în numele Americii ?
Dle McAvoy, găsesc dezgustător faptul că
presa liberală încearcă să stârnească un republican contra altuia.
Iar eu, nu voi sta cu mâinile în sân.
Acestea sunt alegerile primare, dle Speaker,
şi dv candidaţi pentru nominalizare.
Nu a fost ideea mea să vă confruntaţi. A fost a dv.
Dle congressmen Paul, aş vrea să vorbim despre scrisorile
pe care le-aţi scris la începutul anilor '90.
Am spus deja tot ce aveam de spus.
Nu am scris acele scrisori şi nici măcar nu le-am citit vreodată.
Au numele dv. Semnătura dv.
Aţi făcut bani cu ele. Şi în 1996 le apăraţi
la Dallas Morning News.
- Nu-mi place să pretind... - Stop. Opriţi-vă !
Nu e nevoie să continuaţi.
Văd ce vreţi să faceţi.
- Adam. - Ascultă... /i>
Putem discuta undeva între patru ochi ?
Biroul meu.
Adam.
Cred că le-a plăcut al dracului.
Aţi făcut o treabă bună cu toţii. Aşteptaţi puţin.
- Ţi-am spus că tipul ăsta... - Tipul ăsta ce ?
Nu e de partea noastră.
- E de partea noastră, bine ? - Ia stai puţin.
Eu sunt de partea alegătorilor
şi oamenii inteligenţi au opinii diferite.
Planul tău e să faci de râs candidaţii.
Vreau candidaţi ce pot răspunde la acele întrebări.
Şi dacă ştiu că vor fi traşi la răspundere pentru gogomăniile
pe care le scot pe gură, vor fi forţaţi să nu le mai spună.
- Tipul ăsta a luat-o razna. - Nu.
Adam, este exact cum am discutat.
La asta am visat.
Spuneam că avem nevoie de o reformă reală a campaniei
şi un mod prin care să le permitem americanilor
să-i asculte pe cei mai calificaţi doi candidaţi.
Nimeni nu poate face faţă unui astfel de tir de întrebări.
- Crezi că au fost întrebări dure ? - Chiar nu au fost.
Şi tu chiar crezi că toţi candidaţii se vor supune la aşa ceva ?
- Ar trebui să se bucure. - Nu-mi vine să cred ce aud.
Orice candidat care trece de aşa ceva
va fi primul în sondaje a doua zi.
Şi noi ar trebui să ne bucurăm că golim maşina de paiaţe
şi prilejuim o discuţie serioasă intre candidaţi pregătiţi.
Singura persoană care s-ar bucura e el.
Totul e despre el. Vrea să pară un dur
făcându-i pe candidaţi idioţi.
Nu e aşa. Îl cunosc pe acest om de 25 de ani şi pot să garantez...
Nu-mi pasă ce garantezi tu.
Nu voi permite presei să ne facă toţi candidaţii de râs.
Îţi voi aminti asta data viitoare când te vei plânge că presa nu se ia de Obama.
Nu suntem de acord cu acest format.
Te vei supune regulilor
şi nu vreau ca Mackenzie McHale să-ţi producă emisiunea.
Ce tot spui acolo ?
Îl vreau pe vechiul Will McAvoy.
Nu pe cel în care te-a transformat ea.
Ştiu totul despre domniţă.
- Ieşi afară ! - Will. Ai nevoie de dezbatere.
Bineînţeles că poţi lucra cu Mackenzie.
Aceşti oameni s-au compromis toată săptămâna
ca să putem găzdui o dezbatere credibilă şi folositoare.
Îmi pare rău să aud, pentru că s-au chinuit degeaba.
- Avem nevoie de ACN. - Nu avem.
Îi urmăresc independenţii.
Nu e singurul prezentator de la ACN.
- Don Keefer. - Mda ?
Ţi-ar pacea ca tu şi Elliot Hirsch să găzduiţi dezbaterea ?
Pupă-mă-n fund !
- Dle Skinner, încerc să fiu... - Când Don spune, "Pupă-mă-n fund, "
de obicei înseamnă sfârşitul discuţiei.
Sloan Sabbith.
- Vrei să fii vedetă ? - Eu ?
- Da. - Du-te la dracu !
Îi urăsc pe oamenii ăştia.
Nu ştiu de ce tu nu-i urăşti.
Şi te aştept în maşină.
Îmi pare sincer rău.
Nu pot rămâne fără slujbă.
- Taxele la Stanford sunt... - Ştiu.
Mi-a făcut plăcere să te revăd.
Şi mie.
Toate lucrurile de care am vorbit...
Da.
Nu le lăsa să te copleşească.
Ai grijă.
Îmi pare rău.
Am pierdut dezbaterea.
Îmi pare rău.
Mai avem o oră până intrăm. Hai să ne adunăm.
Va ceda. Va fi de acord cu dezbaterea pe care o vor ei.
- Nu. - Îl idealizezi pe Will.
Acel simulacru de dezbatere a fost pentru el.
El era vedeta. Şi-a atacat...
Nu a atacat pe nimeni.
A pus întrebări la care candidaţii ar trebui să poată răspunde
şi alegătorii să le poată auzi răspunsurile.
Nu a fost laş şi nici Ed McMahon.
Gândind că există şi cea mai mică şansă...
- Poate a fost naiv. - Nu a fost naiv, ci idealist.
A fost îndrăzneţ şi tu eşti gelos.
Gelos pe ce ? Ştii ceva, să te ia dracu, Mac.
Mi-am petrecut săptămâna lăsându-te să mă faci praf
de aici până la clădirea Chrysler pentru că făceai orice
ca să capeţi ceva.
Şi te-ai făcut de ruşine în faţa mea.
El nu te vrea.
Te rog să nu vorbeşti de viaţa mea personală.
Sunt un fel de actor principal în ea.
Putem vorbi despre viaţa mea personală ?
Da, te-am părăsit. Sunt primul bărbat din istorie
care a părăsit o femeie. Şi apoi am revenit.
Un fapt tot nemaiauzit. El şi-a revenit ?
Nu ştiu încă.
Serios ? După patru ani ?
În Castaway, Helen Hunt s-a recăsătorit mai repede decât...
Nu m-aş fi ocupat de povestea Casey Anthony.
Nu mi-ar fi păsat câtă audienţă pierd.
Şi va ceda şi cu dezbaterea.
- Eşti sigur ? - Sunt absolut sigur.
Ştii ce-mi place la Will ?
Nu e niciodată sigur de nimic.
Se luptă cu lucrurile.
Nu e niciodată sigur că are dreptate şi câteodată nu are.
Dar se străduieşte din greu.
Se luptă cu lucrurile.
Doamne !
Will, ai păţit ceva ?
Poate să-l ajute cineva pe Will să-şi ia pantalonii ?
Nu cred că va merge.
- Subiectul ? - Da.
Asta e decizia lui Will.
Scuzaţi-mă !
Cum merge ?
E ceva în neregulă cu pantalonii ăştia !
Având în vedre ce s-a întâmplat în ultima săptămână
ar trebui să fii de acord să scrie Brian articolul.
- Te poţi descurca cu el pe cap ? - Da.
- Dar cred că... - L-am adus aici ca să te pedepsesc.
- Ştiu. - Cred că l-am adus aici
şi ca să ne poţi compara. - Eşti un idiot.
Chiar sunt pantaloni dificili. - Nu vorbeam de pantaloni.
Am cooperat şi am fost alături de tine
ca să creăm ceva cu care să ne mândrim.
Am ignorat subiecte serioase ca să ne putem coborî în mocirla
cu circul Casey Anthony şi Anthony Weiner.
Şi am făcut totul cu Brian pe capul meu
fiindcă aşa ai vrut tu.
Şi tu ratezi dezbaterea pentru că tipul ăla m-a jignit ?
Cine eşti tu ?!
Nu ştiu dacă mai judeci limpede !
Aproape că o iau razna ! Cred că am luat-o deja !
Chiar acum !
- Linişteşte-te. - Nu mă liniştesc !
Deşi, ar trebui să mă liniştesc.
Îţi mai aminteşti prima ta zi aici, cea cu deversarea BP ?
Da.
Îţi mai aminteşti când ţi-am zis să renunţi la desfăşurător ?
- Da. - Ţi s-a părut tare ?
Da.
Renunţă la desfăşurător.
Stai puţin.
Tot avem nevoie de audienţă. Ca să te protejăm de Leona.
De parcă aş putea suporta că o fată de 15 ani e mai tare ca mine la birou.
- Vorbeşti de Lisa ? - Da.
- Are 26 de ani. - Toate mi se par de 15 ani. Sloan.
- Eşti sigur ? - Deloc.
- Da ? - Dacă îţi pun întrebările potrivite,
poţi vorbi despre plafonul de îndatorare în timpul primelor două segmente ?
- Nici nu am nevoie de întrebări. - Pregăteşte-te.
Te mai poţi descurca puţin cu prezenţa lui Brian aici ?
Mă pot descurca cu orice.
- Meduze. - Nu-mi plac meduzele.
- Brian. - Da ?
Scrie adevărul, bine ? Scrie doar adevărul.
Renunţăm la desfăşurător şi intrăm cu plafonul de îndatorare.
- Ai făcut totul ? - Da.
Merge ?
Nu. Râd la mine.
Mă cred un amărât de trol.
- Cred că doare. - Da.
Păcat că nu eşti tipul care a lăsat ameninţarea pentru Will.
E o zonă periculoasă.
Da.
Jim ?
Da ?
Ce s-a întâmplat între tine şi Lisa ?
Nu vrea să iasă cu mine.
Am încercat.
Ai încercat ?
Da.
"Adună-te, tinere." Ştii ce înseamnă ?
E prima jumătate dintr-un vers al unui poem de Robert Herrick.
Ştii restul ?
"Cât mai poţi."
"Adună-te, tinere, cât mai poţi."
Mă voi aduna.
"Şi nu fi timid, ci foloseşte vremea, şi cât o faci, poate te-nsori.
Pentru că, dacă ţi-ai pierdut tinereţea, ai putea singur să mori."
- N-o voi pierde. - Bine.
- Mai întâi trebuie să facem emisiunea. - Da.
Eşti 100% sigură ?
A fost acum mai bine de un an.
Era tipul nou din birou
şi eu cu Don nu ne înţelegeam.
Aşa că m-am aprins aiurea după el pentru cinci minute.
A fost drăguţ cu mine, deşi eu i-am făcut zile fripte,
aşa că am crezut că mă place şi el.
Dar asta a rămas în urmă,
şi se străduieşte mult cu tine.
- Deci, dacă îl placi... - Sigur că-l plac.
Aerul condiţionat nu poate fi reparat.
Poţi alege -1 grad sau 32 de grade.
Cine să fie la miezul nopţii ?
- Da ? - E Jim.
Urcă.
N-am mai ajuns la întrebarea despre Dumnezeu.
Bachmann a spus că Dumnezeu i-a spus să candideze şi Maggie voia ca Will s-o întrebe
cum sună vocea lui Dumnezeu. Cred că sigur ne dădeau dezbaterea.
Dacă fiecare post ar spune: "Nu noi jucăm cum cântaţi voi.
Ci voi jucaţi după cum cântăm noi, " am creşte nivelul dezbaterilor peste noapte.
Nu a fost atât de nebunesc cum sună.
Exact aşa a fost de nebunesc.
Baftă !
- Voiam să vorbesc cu... - Salut, prietene.
Salut, Don.
- Nu ştiam că... - Maggie m-a convins.
Poftim ?
Nu trebuie să-ţi susţii cauza.
Maggie a făcut-o pentru tine.
- Să ieşim la o plimbare. - Ascultă...
Să mergem.
Frumos deznodământ, nu crezi ?
Îşi pregătise un întreg discurs şi nu a mai fost nevoie de el.
Don ?
Ce e ?
A spus: "Voiam să vorbesc cu..."
Şi apoi eu l-am întrerupt.
Ce vrei să...
Nu pe Lisa venise s-o vadă.
Eu nu...
A semnat pentru flori.
Ce ?
Trebuie să-ţi mărturisesc ceva.
Dnă congresmen Bachmann, mergem la dv.
Elvis sau Johnny Cash ?
Asta e o întrebare grea.
E chiar... Amândoi. Amândoi.
- Amândoi ? - Da, am "Crăciun cu Elvis" pe iPod.
Acum ştim şi ce are dna Bachmann pe iPod.
Lonny la telefon.
- Lonny, sunt Neal. - Da ?
Scuze că te sun aşa târziu, dar trebuie să-ţi spun
ce am eu acum în faţa ochilor pe monitor.
Am lucrat la un subiect şi, fără să intrăm în detalii...