Din episoadele anterioare...
Eyal Lavin? Ce face Mossad?
Să mergem.
Nu mă plictisesc cu tine. Data viitoare, pe Rivieră.
Nu ştiu.
- Totul e mai bun în Israel. - Simon e un spion de mare clasă.
Dacă te apropii de el, îţi va spune totul.
Te-a dus de nas. Anulăm misiunea.
Ţi-ai pierdut acoperirea. Te duci înapoi la DPD.
Vreau să vorbim. Nu mă mărit cu tine.
- Parker... - Ia ăsta înapoi. Adio, Auggie.
Nu va scăpa doar fiindcă e handicapat.
August Anderson, e momentul să pleci. Ţi s-a plătit cauţiunea.
De către cine? N-am sunat pe nimeni.
- Vrei să-l întrebi personal? - Nu vrea.
Am avut încredere în tine.
La trecut...
Ţi-am dat pe mână o divizie.
O ocazie la care visa jumătate din clădire,
plus ancheta morţii lui Jai, unul de-al nostru, la noi acasă.
Să-ţi explic, Arthur...
M-ai răsplătit cu o excursie periculoasă să-ţi vezi iubita
şi un incident public de agresiune la beţie.
A fost logodnica mea. Tot la trecut.
Agenţii buni devin beţivi neglijenţi
înainte să ajungă să fie daţi afară sau agenţi dubli.
Îţi revoc conducerea diviziei.
Te întorci la DPD şi vei lucra pentru Joan.
Arată-mi că nu m-am înşelat.
Lena? Vreau să vorbim ceva.
Dacă-i vorba de o misiune, nu mai lucrezi pentru mine.
Am găsit o nouă modalitate cu Simon Fischer.
S-a întors. Ştiu că-l pot prinde.
N-am chef să mă cert cu Joan şi cu Arthur.
Nu-i vreo posibilitate să continuăm munca împreună?
Într-o misiune neoficială?
Mă gândeam să rulez cazul prin intermediul DPD.
M-am gândit şi eu, dar misiunea a plecat din biroul meu.
Ştii ce "încinsă" e treaba pe aici.
- Asta-i tot? - Din păcate, da.
Am acces la un spion de mare clasă.
Te zbaţi foarte mult.
Cred că pierdem dacă-l lăsăm să plece.
Mai am nevoie de puţin timp.
Te-ai descurcat bine cât timp ai avut.
Gândeşte-te la asta.
Ştiu că ţi-ar plăcea altfel, dar capitolul e încheiat.
Baftă, Annie. DPD are noroc cu tine.
- Bună, Auggie. - Bună, Walker.
- Ce mai faci? - Splendid. Tu?
Mai bine acum.
Refacem trupa?
Cine-ar fi zis că instituţia are şi o latură nostalgică?
Conform vechilor obiceiuri, Joan are o misiune pentru tine.
- Nici n-am ajuns încă la birou. - Acum nu mai e nevoie.
Vezi cum se rezolvă tot?
- Ia stai, ce-i asta? - Ce anume?
- Asta. - M-am bătut puţin.
Să-l fi văzut pe celălalt. Eu n-am putut.
- De ce te-ai bătut? - Aiurea.
Nu scapi de mine aşa uşor.
Sunt teafăr. Du-te, te aşteaptă Joan.
E un dosar în derulare.
Tot ce avem datează de două zile
şi mai trebuie să umplem goluri, dar ştim ceva:
agenţii de teren au găsit o bucată dintr-o rachetă iraniană.
Una din componente e identică cu un brevet american.
Cu alte cuvinte, iranienii ne-au furat cumva brevetul.
Avem oameni în unităţile de testare?
Misiunea se va derula pe mai multe fronturi.
Nu toate sunt ale noastre.
Testările sunt prea aproape de Israel, deci sigur se implică şi ei.
N-am vrut să mă bag în faţă.
Israelul ne împărtăşeşte grijile.
Tu vei ajuta la supravegherea creatorului acestei tehnologii,
un om de ştiinţă american pe nume Isaac Reiss.
E o misiune mixtă şi, fiind pe terenul lor,
la conducere va fi Mossad.
- Cu cine voi lucra de la ei? - Saul Berkowitz, un agent mai bătrân.
- Specialist în rachete. - Bine.
Eyal Lavin e plecat din ţară.
- Dacă asta te întrebai. - Nu, nicio problemă.
Bine.
Asta-i tot, mulţumesc.
Mă aştept să acorzi toată atenţia misiunii, Annie.
- Ce-a păţit Saul Berkowitz? - S-a îmbolnăvit.
Nu l-au ajutat cele zece beri cu care i-am făcut cinste aseară.
- Ziceai că totul e mai bun în Israel. - Acum ai ocazia să afli.
COVERT AFFAIRS Sezonul 3 Episodul 5
Comentarii pe www.tvblog.ro Thanks to elderman
Traducerea: Andrada2003-BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro
- E o cină de afaceri, Eyal. - Cum spui tu.
- Noroc. - Noroc.
Vreau să discutăm ceva despre misiune.
- Chiar n-ai glumit cu afacerile... - Informaţiile sunt de acum 48 de ore.
N-avem antecedente, nici dosar.
- Oare urmărim pe cine trebuie? - Da.
E mai uşor să-i crezi vinovaţi. Aşa, poţi avea surprize.
- Tu ai avut vreodată? - Nu.
Mossad crede că tipul vinde tehnologia rachetelor unui persan?
Da, se plimbă mult în afara oraşului. E un comportament foarte ciudat.
- De ce? - La prânz? În deşert, pe arşiţă?
Noi ne plimbăm doar seara prin Ierusalim sau deloc.
Ce s-a aflat din urmăriri?
- Se va afla... - Deci, nimic.
Există vreun plan de operaţiuni?
Da, vom fi cu ochii pe ţintă cât i se pun microfoane în casă.
- Cum, mai exact? - Îi vom oferi o slujbă.
Şi, dacă acceptă slujba, ce să credem?
Dacă o acceptă, înseamnă că e dezamăgit la serviciu
şi, dacă n-o acceptă, înseamnă că de acolo obţine informaţii.
- Adică e oricum vinovat. - N-am spus asta.
E un tip deprins cu rutina. Oferta asta îl va zgudui puţin.
Vom vedea cum reacţionează. Trebuie să învăţăm ceva.
Mai discutăm dimineaţă.
Eşti nerăbdătoare să te întorci la hotel?
Te conduc.
E o zi tristă pentru mine.
Eşti în ţara mea, în sfârşit, dar există un bărbat în viaţa ta.
Te asigur că nu.
De-asta eşti schimbată.
Eziţi să mă chemi în camera ta de hotel.
N-ar trebui, nu-i prima noastră aventură într-o cameră de hotel.
Îmi amintesc.
Dar ai vrea să vorbim despre ceva. Te întreb ca prieten.
- Nu ştiam că suntem prieteni oficiali. - Nu duc pe oricine la acel restaurant.
Sunt flatată.
Flatată, dar n-ai încredere în mine.
Încă nu. Bine.
Noapte bună, Neshama.
Noapte bună.
Bună, Auggie.
- M-ai chemat? - Da.
Intră. Închide uşa.
- Ce-ar fi să ne aşezăm? - Bine.
Umblă vorba că vei începe terapia.
E obligatorie.
Pedeapsa lui Arthur e crudă şi neobişnuită.
- Cred că exagerezi. - Zău? Uiţi că nu cred în terapie.
Nu crezi sau nu vrei să mergi la terapie?
Dacă arăt cea mai mică vulnerabilitate,
mă vor considera nepotrivit pentru meserie şi voi dispărea.
Ştiu că-i greu, dar cred că nu înţelegi.
Ori faci terapie ori pleci în concediu.
- Aleg concediul. - Nu ai de ales, Auggie.
Trebuie s-o faci.
Chiar dacă e de-al tău, te rog să nu-ţi devină simpatică ţinta.
Îl cheamă Isaac Reiss.
Nu, e ţinta. La asta mă refeream.
- Mulţumesc. - Am venit să-i oferim o slujbă.
E ocazia perfectă să-i facem un profil mai complex.
Există profileri şi cercetători.
Ăsta-i unul din lucrurile care mă deranjează la CIA.
Vor ca agenţii să facă de toate. La Mossad, noi suntem specializaţi.
Primim doar misiunile potrivite talentelor noastre.
- De ce ţi se potriveşte misiunea asta? - Fiindcă mă pricep la americani.
Dr Reiss!
- Bună. Annie. - Bună.
- Eyal. - Bună.
- Spuneţi-mi Isaac. Eşti din SUA? - Da, dar stau aici de ceva vreme.
Mă bucur să aud accentul. Îmi aminteşte de casă.
Da, de ce-ar vorbi cineva ebraică în Ierusalim?
De acord cu tine, Isaac. Ia loc.
Mă bucur să vă cunosc.
Firma voastră are rezultate grozave cu polimerii.
Mă bucur că vom lucra împreună. Am adus nişte cărţi de vizită.
Nu, ai înţeles greşit. Nu vrem să colaborăm.
- Am venit să-ţi oferim o slujbă. - Dar am deja una.
Construim următorul Concorde. Vrem să conduci tu divizia.
Construiţi...?
Cred că aş fi auzit despre aşa ceva.
Zborurile supersonice sunt o pasiune de-a mea.
- Chiar? - Da.
Uite aici.
Îl am de când eram copil.
Când aveam 11 ani am scris o scrisoare la Aerospatiale.
Acum, tu vei primi scrisori de la tineri din toată lumea.
Ţelul nostru e să asigurăm avioane comerciale peste şapte ani.
La început transatlantice, apoi în toată lumea.
Poţi aduce pe cine vrei.
Vrem să creăm un mediu propice să-ţi desfăşori munca.
- Frate... - Dar va trebui să demisionezi.
Helios s-au purtat frumos cu mine.
Mi-au plătit doctoratul...
- Nu ştiu dacă pot... - Poţi.
Nu ştiu. Va trebui să mă mai gândesc.
Avem nevoie de un răspuns pe loc, altfel vom merge la următorul candidat.
Următorul candidat...
Îmi pare rău. E o tactică învăţată la Resurse Umane.
Nu mai există alt candidat.
Mă vei considera foarte credul. Scuze, dar sunt multe de analizat.
Viaţa mea s-a schimbat mult în ultima vreme.
- Totul e... - Şi un oraş nou e o mare schimbare.
- Da. - De ce-ai venit în Israel?
Să muncesc, la început, apoi am găsit dragostea.
Ce drăguţ! Dragostea are şi un nume?
Îi spun mai mult "Metuka".
Încă învăţ alţi termeni pentru "iubită".
"Yakirati", "motek sheli", "yafati", dar numai dacă e drăguţă.
- Cum arată? - Ea...
Trebuie să mă întorc la birou. Mă bucur că v-am cunoscut.
- Mulţumesc. - Mulţumesc.
- Domnule... - Dr Reiss,
n-o lăsa pe colega mea să te amăgească.
Ocazia asta va dispărea. Aşteptăm un răspuns.
Ţinem legătura.
Nu numai că vorbeşte prost ebraică.
- Mai şi minte. - În ce privinţă?
L-am urmărit, n-are nicio iubită.
- De ce-ar fi minţit? - Voia să-ţi câştige simpatia.
A funcţionat. E mai bun decât credeam.
Sau poate chiar are o iubită.
Toţi colegii îl cred celibatar.
N-a fost văzut niciodată cu o femeie.
Încerc să găsesc o teorie.
Tipul face plimbări lungi ziua pentru a plasa tehnologia.
Îl urmăresc o groază de agenţi Mossad şi ce-au aflat?
E clar că foloseşte o metodă de transfer pe care n-am mai văzut-o.
- Pe care n-a văzut-o Mossad? - E om de ştiinţă.
E un puşti îmbrăcat în costum. Nu-i personaj negativ.
Ai stabilit o legătură cu el şi acum nu mai poţi fi obiectivă.
După miros, ai câini. Îmi plac câinii.
Încerci să acoperi mirosul cu Violette de la Verte.
L'Artisan fac un parfum, Amber, care s-ar potrivi mai bine.
Când ai intrat, am auzit că porţi pantofi cu toc,
în ciuda holurilor lungi şi a scărilor.
Înseamnă că eşti singură. Avem multe în comun.
Şi tu te-ai bucurat că aseară au câştigat Redskins?
Lăsând flirtul la o parte, cum ştii că-mi plac Redskins?
Suntem în Washington, am încercat.
- Înţeleg. - Mulţi oameni o fac.
După accident, toţi voiau să fac terapie,
dar n-aveam nevoie atunci şi n-am nici acum.
De acord.
Ţi-am citit dosarul şi am înţeles de ce i-ai spart o sticlă în cap.
E de înţeles, după cele prin care-ai trecut.
Habar n-ai prin ce-am trecut.
Ultimii şapte ani am lucrat cu veteranii, deci ştiu.
Clasica tactică a psihiatrului, nu?
Să găseşti ceva în comun cu pacientul în primele cinci minute.
Tactică sau nu, aşa este.
- Eşti mai degrabă nesinceră. - În ce privinţă?
Aş fi prost să-ţi spun ceva. Mi-aş semna condamnarea.
Terapeuţilor le plac vulnerabilităţile, iar agenţiile de spionaj le detestă.
Uite care-i problema:
cineva de sus te crede deja instabil,
deci, dacă nu vrei să construieşti bombe,
te ajută să vorbeşti despre diverse.
- Ce stimulent grozav! - Şi mai e ceva:
dacă nu descoperi sursa mâniei,
va mai fi un incident precum cel din bar.
Deci, dacă nu revin, mă vei declara nebun.
Dacă nu revii, îţi voi ştampila dosarul şi-ţi voi da o steluţă.
- Fără întrebări. - Vei minţi pentru mine?
De tine depinde dacă te vei simţi stăpân pe ceea ce ţi se întâmplă în viaţă.
Bine.
Atunci iau acum steluţa.
Mulţumesc.
Apropo, am minţit. Eu ţin cu Bears.
Bună, eu sunt.
Ascultă, am o ştire emoţionantă.
Îţi aminteşti întâlnirea de azi cu cei de la Stringham Aerospace?
Mi-au oferit ocazia fascinantă să...
ar putea schimba totul pentru noi.
Sună-mă când asculţi mesajul, da?
Ar trebui să număr cuvintele, poate e un cod.
Nu e cod. A sunat-o pe iubita lui
pentru a sărbători şi acum pregăteşte cina pentru două persoane.
S-ar putea să fie pentru ochii noştri. A lăsat un mesaj într-o căsuţă falsă.
În cel mai bun caz e un cod, în cel mai rău, ştie că-l urmărim.
De ce e atât de greu de crezut că cineva lasă mesaj?
Fiindcă e un obicei prost. Să existe undeva o înregistrare a vocii tale?
- Când primesc un mesaj, închid. - Lăsând deoparte paranoia ta,
există şi alte posibilităţi.
Ştii ceva, ai dreptate. E un tocilar. Probabil o sună pe maică-sa.
Sună o femeie cu număr secret şi fără mesaj de întâmpinare.
Se mai numeşte prostituată.
Cei care îl urmăresc n-au văzut-o,
iar ea l-a convins să ţină relaţia lor secretă pentru colegi.
- Se întâlneşte cu o spioană. - Nu, n-ai de unde să ştii.
Probabil că el nici nu ştie că ea fură tehnologie.
Desigur, nu există transferuri,
de asta urmăritorii n-au văzut niciodată nimic.
Iată ce vom face.
Îl pun la curent pe Isaac şi îl fac aliat.
Avem o şansă să ajungem la ea.
- Stai, nu ne dezvăluim identitatea. - Aşa e cel mai direct.
În plus, avem un informator savant.
- Toată lumea câştigă. - Nimeni nu câştigă.
- Nici nu ştim cât de implicat este. - Dacă e verificat şi află de noi...
- Îl vor ucide. - E riscul jocului pe care-l joacă.
El nici nu ştie că joacă un joc.
- Încerc. E cetăţean american. - În ţara mea.
Conlucrarea noastră e un act de bunăvoinţă,
nu-mi poţi spune cum să desfăşor misiunea.
- De fapt, pot. - Ce înseamnă asta?
E imperativ să urmezi instrucţiunile mele.
- Eu conduc operaţiunea. - Nu, e ceva în neregulă.
Spune-mi.
A venit de la şefa mea prin contactul ei de la CIA.
- Ce anume? - Vor să fac un profil complet.
- Un ce? - Langley mi-a cerut să evaluez
starea ta de pe teren.
Agenţia mea mă investighează?
Nu te investighează nimeni.
Au cerut unei agenţii străine să mă evalueze.
Nu, au cerut unui coleg agent să vadă cum te simţi.
- Îşi fac griji din pricina ta. - Sigur, îşi fac.
Ziua în care se întreabă dacă poţi lucra e ziua în care nu mai lucrezi.
Dar tu lucrezi. Aici, acum.
Ca să mă supraveghezi şi să raportezi.
Asta fac agenţiile.
Îşi verifică oamenii. Se obişnuieşte.
Tu crezi că au dreptate să-şi facă griji.
La Mossad se aud anumite lucruri.
Am auzit că un agent CIA a fost ucis într-o explozie pe pământ american.
- Cum de ştii asta? - Flecăreală de prin agenţie.
Tu erai acolo?
Toţi cei pe care-i cunosc au avut o întâmplare asemănătoare.
E realitatea vieţii în Israel.
Vreau să ştii că e bine să simţi ceea ce simţi.
Nu subestima faptul că te schimbă mult.
Dintr-o dată simţi că totul îţi poate fi luat în orice clipă.
Da, cred că au dreptate să fie îngrijoraţi.
Cine a cerut evaluarea?
Nu ştiu.
Annie, zău, n-o face. Ce crezi că vei reuşi?
- Da? - Bună, sunt Annie.
- E vreo problemă? - Nu, dar voiam să ştii
că lucrez foarte bine cu Mossad
şi că avem o operaţiune de supraveghere
care cred că va da rezultate excelente.
Mă bucur să aud, deşi n-ai dat amănunte.
La ele lucrăm, promit.
Sper.
Pot să fac ceva pentru tine?
Nu cred că am nevoie de ceva de la tine.
Bine.
- Asta e tot ce-ai vrut să spui? - Deocamdată.
Bine.
Te simţi mai bine?
Nu.
Îmi pare rău.
De aceea nu-i sun niciodată.
- Alo? - Bună, Annie, sunt Isaac.
Bună. Ce faci?
Bine. Sunt bine.
Speram să putem discuta mai multe despre lucru.
Sigur. La ora 16:00? Ştii cafeneaua din nordul Pieţei Zion?
O ştiu. O ştiu.
Annie, vrei să vii singură?
Da, sigur. Înţeleg.
Bine.
Ar fi bine să-ţi pun microfon.
De ce? Ca să nu-l avertizez?
Nu, fiindcă e totuşi ţintă
şi eu vreau să mă asigur că tu eşti protejată.
Ţi-ai schimbat coafura.
- Arată minunat. - Mulţumesc.
- Multe lucruri se schimbă. - Şi e timpul să mă aşez.
Ştiu că ai avut multe pe cap...
dar sunt pe cale să dispară.
Se vorbeşte că vei fi numit noul ambasador în China.
E adevărat, Arthur. Se întâmplă în sfârşit.
Au trecut zece ani de când am fost în delegaţie pentru congres?
Camera noastră din Beijing era cât un dulap.
Iar ghidul turistic abia dacă vorbea engleză.
Dar i-ai fermecat pe toţi şi îşi amintesc de tine.
Au venit în SUA săptămâna trecută.
Şi cum ambasadorul Phillips se pensionează,
apare şansa ta.
Îmi pare rău, Gina. Ştiu că am dorit s-o facem împreună.
Nimic din toate astea nu mai contează acum.
Mulţumesc.
Toată viaţa mea a fost dedicată muncii la Helios.
E tot ce mi-am imaginat pentru mine. E ceva stabil
şi plecarea pare mai grea decât mutarea într-o altă ţară.
Nu vreau să întorc spatele celor care au crezut în mine,
dar în acelaşi timp nu pot ignora
ocazia de a face ceva important,
de a explora noi căi, inovaţii şi descoperiri.
Mai trebuie să-mi conving prietena că e o idee bună.
Cum o cheamă?
O să crezi că e o nebunie,
dar ea nu vrea să vorbesc despre relaţia noastră cu colegii mei.
E prea devreme, ea e superstiţioasă şi eu...
Dar nu suntem colegi. Nu încă.
Cred că ai dreptate.
Numele ei e Ilana Ben Eshkol.
Şi ea e savantă, ceea ce e minunat, fiindcă e prima femeie
care înţelege ceea ce fac.
Ai fotografia ei? Dă-mi să văd.
Pari foarte fericit.
Annie.
Annie! Annie!
Nu!
Poftim. I-am luat telefonul mobil.
Măcar Mossad poate afla pentru cine lucrează.
Ştiu că pentru mine s-a sfârşit.
Ai să le spui că sunt incontrolabilă, nesăbuită, iar Langley
mă va scoate definitiv de pe teren. Ştiu că viaţa asta
e foarte uşoară pentru tine, dar pentru mine e grea.
Nu este.
Nu e uşoară pentru mine.
Vino. Am să-ţi arăt de ce.
Acela e fiul meu. Avi.
Numărul patru în galben.
Fosta mea soţie a primit custodia lui în urmă cu câţiva ani,
dar îl văd cât de des pot,
chiar dacă e doar de la distanţă.
Eyal, eşti sigur că e bine să fiu aici?
Noi nu vorbim despre vieţile noastre, nu în felul acesta.
Dar vorbim acum.
Mi-ai salvat viaţa.
Tu încă nu ai încredere în mine, dar eu am în tine.
Crezi că sunt un bărbat călit?
Mă lupt cu viaţa asta la fel ca tine.
Cât de bizar este şi cu ce preţ,
dar tu te străduieşti să faci lumea un loc mai bun
şi nu eşti singură.
Nu întotdeauna se simte.
Te macină ceva. Dă-mi voie să te ajut.
L-au găsit pe Isaac.
Să mergem.
Am decis să revin.
Să n-o iei ca pe un semn de maturitate.
Sper că eşti aici,
altfel mi-am făcut degeaba o intrare grandioasă.
Sunt aici. Bună, Auggie.
- Ia loc, te rog. - Da.
Sper că n-ai auzit, fiindcă vreau să-ţi spun chiar eu.
Veste bună sau proastă?
Sunt pe lista preferenţială pentru ambasador în China.
Felicitări. Am ştiut mereu că se va îndeplini.
- Iată care-i planul. - Există un plan?
Da, am vorbit cu Dennis, iar el va pune
o vorbă bună pentru tine să conduci agenţia din Beijing.
Cel mai bun post din Estul Îndepărtat. Îi dai tu pe toţi pe brazdă.
Ai vorbit cu ei înainte să vorbeşti cu mine?
- Da, dar... stai, stai. - Hai să lăsăm asta pentru moment.
Nu crezi că e puţin curios?
Adică eşti pe lista preferenţială în exact acelaşi moment
în care arăţi ca un paria.
De ce transformi vestea asta minunată într-o acuzaţie?
Visez la asta de mai bine de zece ani.
Ştiu. Şi ar trebui să accepţi.
Vreau ca tu să accepţi,
dar eu am terminat cu munca de teren.
- Deci suntem într-un impas? - Asta e ostilitate. Putem negocia.
Tot timpul negociem.
Ştii la fel de bine ca mine ce face un ambasador.
Voi fi imaginea politicii americane în China
şi am nevoie de soţia mea alături.
Înseamnă că nu te-ai căsătorit cu soţia potrivită.
Deci suntem într-un impas. Mă bucur că am negociat acest lucru.
Da?
Simon Fischer.
E ţintă, informator sau iubit?
N-am de gând să dezvolt subiectul.
Îl văd.
Dă-mi voie s-o fac eu.
Isaac, e-n ordine.
Am venit să te ajutăm.
Eşti de la Mossad. Şi el? Ce surpriză.
- Sunt plin de surprize. - Da...
Ştiu că e greu, dar avem multe de discutat.
E Ilana, nu? Spionează pentru cineva.
Pentru Siria? Liban? Iran?
- Pentru Iran. - Iranul, sigur.
E unul dintre cei mai buni spioni ai lor.
De când ştii?
De astăzi după-amiază. E singurul lucru care avea logică.
Îmi pare rău.
Trebuie să fi simţit mai demult că ceva nu e în ordine.
Ne-am întâlnit la piaţa agroalimentară.
Amândoi cumpăram rodii organice.
A zis că e soarta.
Mă luptam cu sentimentul oribil că poate e căsătorită.
Niciodată nu m-am gândit că e ceva atât de îngrozitor.
Aşa vorbeşte un om neajutorat.
Tu nu eşti aşa.
Ai puterea să îndrepţi lucrurile.
Cum s-ar putea?
Poţi să ne ajuţi s-o prindem.
Bine.
Cum o fac?
Vino cu noi.
Voiam să ţi-o dau înapoi.
Enrico Fermi se plimba prin Roma
când nu putea rezolva o problemă de fizică.
E eroul meu, aşa că îmi place să mă plimb.
Acum câteva zile am crezut că mă urmăreşte cineva.
În momentul acela părea o nebunie,
dar acum cred că aşa este.
Ştiu că pare o intruziune îngrozitoare.
Da, fiindcă este.
Cineva urmăreşte tot ce fac.
- Tu cum te-ai simţi? - Depinde cine urmăreşte.
Poate că tu îi cunoşti pe aceşti oameni, dar eu nu.
Vrem doar s-o suni pe Ilana
şi s-o chemi la tine.
Poţi s-o faci, da?
Gândeşte-te că e un mobil vechi, obişnuit.
Deci şi mai multe persoane mă ascultă.
Poţi s-o faci.
Şi dacă ne-am înşelat în privinţa ei?
Crezi asta?
Poftim, nu mai am nevoie de ea.
- Alo? - Ilana, bună. Sunt Isaac.
- Scumpule, nu pari bine deloc. - Îi auzim.
Cineva a încercat să mă împuşte. Abia am scăpat.
Poftim? Spune-mi ce s-a întâmplat. Unde eşti?
Sunt acasă.
Mi-e prea frică să ies, să mă duc la lucru, să fac orice.
Va fi bine. Ajung într-o oră.
- Eşti şocat. - Da, bineînţeles că sunt.
Ce ţară e asta în care se trage în tine
în miezul zilei şi nimeni nu pare nici măcar surprins?!
Bună întrebare, Isaac. Nu trebuie să ne mai îngrijorăm pentru asta.
Aici nu sunt în siguranţă.
Niciunul dintre noi.
Şi dacă... aş pleca acasă?
Ilana, ai veni cu mine în America?
- Ilana, mă auzi? - Isaac, cred că e doar şocul.
Te rog să încerci să fii calm. Vin într-o oră.
Te rog, trebuie să ştiu acum.
Ai veni cu mine la New York?
Spune-mi, Ilana.
Eşti aici?!
- Te simţi bine? - Da, sunt bine.
- Mi-ai salvat viaţa de două ori. - Eu am numărat trei.
Stai aşa. Pui şi Parisul? Acolo ţi-am salvat-o eu.
- Poate e mai bine să nu numărăm. - N-ar trebui să-ţi spun.
- Ţi-am făcut o evaluare bună. - Mă laşi s-o văd?
Nicio şansă. Dar poţi să vezi asta.
Trebuie să ştii că Mossad nu dă informaţii nimănui.
Şi tu mi le dai mie?
Eyal, cât te costă asta?
Nu-ţi face griji.
Mulţumesc.
Sper ca data viitoare să ne vedem în circumstanţe mai fericite.
Nu ştiu cât de probabil e pentru cei ca noi,
dar eu sunt mereu fericit să te văd.
Şi eu sunt mereu fericită să te văd.
Eu am să plec, iar tu ai să dispari, aşa cum faci întotdeauna.
Întotdeauna fac aşa?
Annie!
Să ai grijă.
Bună, Simon, eu sunt.
Ne putem întâlni?
Subtitrarea Andrada2003-BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro Thanks to elderman