În circa 90 de minute,
vei primi un e-mail care te va trimite la muncă.
Îmi stabilesc credibilitatea.
De ce ai nevoie să treci drept credibil?
- Deci eşti de la NSA. - Sunt.
Ce-ar fi dacă v-aş spune că Bin Laden
n-a fost singurul subiect pe care l-am avut în seara asta?
Trebuie să-i întrebi pe cei din Tea Party despre plafonul de îndatorare.
Sunteţi conştient de consecinţe,
de consecinţele globale imediate,
ale neplăţii datoriilor de către SUA?
Nu vă mai aud.
Mackenzie McHale şi Will McAvoy au fost un cuplu.
Spune-mi de unde ştiu că au fost un cuplu,
- Pentru că e o poveste tare. - E-mailul.
Mackenzie McHale a trimis un e-mail
fiecărui angajat al AWM
în care spunea că l-a înşelat pe Will. - Să trecem mai departe.
O va lăsa mai moale sau îl voi da afară.
Ai crea un motiv ca să o poţi face?
Ştiu o mulţime de reporteri, pe unii îi cunoşti şi tu,
care mi-au spus că te-au rugat să le dai lor subiectul
de aproape un an şi i-ai refuzat.
Da, nu mă dau în vânt după interviuri pentru presa scrisă.
Ziariştii lucrează repede şi exagerează mult.
Îmi plac ştirile!
Dintr-o dat sunt deranjat.
De ce acum?
De ce vrei să faci asta acum?
- Ai o ţigară? - Nu.
- De ce acum? - Am găsit.
De ce vrei să faci asta acum?
Vreau să am un fel de dovadă scrisă despre ce încercăm să facem aici.
Ca şi regele la sfârşitul filmului Camelot
când îi spune băiatului să alerge în spatele liniilor din sat în sat
să le spună oamenilor...
- Camelot. - Da.
Întreb de ce eu?
Deoarece, în ciuda ultimelor tale probleme,
te pricepi la media mai bine ca oricine.
Nu ţi-ai pierdut abilitatea de a complimenta şi de a jigni pe cineva în acelaşi timp.
Viaţa ta a tot fost în ziare,
şi ziarele nu mai sunt... - Ştiu.
ceea ce erau odată.
Ce fel de aranjament ai în minte?
Uite ce-ţi propun eu: petreci câteva zile pe-aici,
vorbeşti cu cine vrei, dar totul e neoficial.
- Chiar şi notiţele. - Şi atunci eu ce fac?
Dacă-mi place cum iese, vedem apoi mai departe.
Dar tot am posibilitatea să-ţi spun ce nu poţi publica
din perioada de probă.
- Îmi ceri să dau o audiţie? - Da.
De ce aş vrea să fac asta?
Să-ţi dau câteva motive.
Acum patru ani erai vârf de lance la Newsweek,
făceai zece subiecte de prima pagină pe an
şi duminică dimineaţa dădeai interviuri la televizor.
Azi ai un blog.
Dispreţul tău pentru internet...
E la fel de mare ca dispreţul tău pentru internet.
Ai luat banii şi ai plecat când Newsweek a fost vândută la IAC
şi ai investit banii într-un proiect, ce ai sperat să fie viitorul Huffington Post.
Cum ţi-a mers?
Am completat actele de intrare în faliment.
Sunday Times Magazine, Vanity Fair,
GQ, The New Republic, The Atlantic...
Toţi mi-au oferit prima pagină şi pot alege şi scriitorul.
Am ales New York Magazine şi pe tine.
Deci îţi convine audiţia?
Eşti pregătit să vorbeşti despre convingerile tale republicane?
Spui asta de parcă aş avea râie.
Eşti gata să vorbeşti despre râie?
Am crescut într-un orăşel de la periferia unui alt oraş de lângă Lincoln, Nebraska.
Centrul oraşului meu era şoseaua.
Eram în primul an de facultate când am întâlnit primul democrat.
Dar despre problemele noastre din trecut?
Brian, problema ta cu mine a fost că
eu eram un republican moderat
care refuza să declare ceva din teamă de a nu pierde audienţa.
Ca şi republicanii moderaţi de la Capitoliu care refuză
să ia poziţii clare pentru a nu pierde alegerile.
Aveam o problemă cu ştirile reale.
Şi atunci a apărut Mackenzie McHale
şi mi-am atacat propriul partid
pentru că nu a răspuns atacurilor.
Nu asta ai vrut să fac atunci când m-ai făcut laş?
Da, dar nu despre asta vorbeam
şi tu ştii asta deja, aşa că te rog să nu-ţi mai baţi joc de mine.
O propoziţie nepotrivită.
"Fără ocolişuri. Am fost iubitul lui Mackenzie McHale
- Încă din anii '90." - Şi tu?
Un email despre subiect a ajuns la 178.000 de oameni
şi a fost discutat în emisiunea matinală.
Tot ce ştii poţi să publici.
N-am nimic împotrivă. Dar e ultima dată când
îmi spui tu ce pot publica şi ce nu.
- Nu sunt stenografă. - Ne-am înţeles?
De ce ai nevoie de cineva care să anunţe din sat în sat?
Se va întâmpla ceva în Camelot?
Poate.
Mai întâi trebuie să înveţi întreaga noastră filosofie.
Stai pe aici, vorbim mai târziu. Am o şedinţă cu Reese Lansing.
Despre ce?
Despre suspendarea întregii noastre filosofii.
Mi-a făcut plăcere să te revăd, Brian.
Ajunge imediat.
Scuze de întârziere.
Nu vă voi spune eu ce să daţi pe post.
Nu ai voie să ne spui ce să dăm pe post.
Vă voi spune doar faptele.
Ai fost distrus săptămâna trecută. Ai fost surclasat chiar.
- E cazul Casey Anthony. - Stai puţin. Ar putea avea dreptate.
- Ştim că am încasat-o puţin. - Puţin!?!
Eu vă spun faptele şi vă las să trageţi concluziile.
Nancy Grace are 283.000 de telespectatori pe HLN.
Emisiunea concurentă News Night
are o medie de 960.000.
Acum o săptămână, HLN începe să prezinte procesul Casey Anthony
şi audienţa lui Nancy a crescut la 1,5 milioane de spectatori
în timp ce audienţa News Night a scăzut la 460.000,
trimiţându-te de pe locul doi pe locul cinci în decurs de cinci zile.
Credeam că putem fi distruşi aşa
doar de New York Mets.
A cui a fost ideea să nu pomeniţi nimic de procesul Casey Anthony?
A mea.
Cred că aţi putea face un număr împreună.
Nu glumesc. Vă pot aranja un turneu.
A fost ideea ei.
Mackenzie, n-am avut niciodată un tablou mai real cu auditoriul pierdut,
unde s-a dus şi de ce.
Te repeţi.
Ai ales să nu lucrezi pentru PBS.
Ai ales să nu lucrezi pentru NPR. Ai obligaţii de audienţă.
Nu, tu ai obligaţii de audienţă.
Tu faci afaceri cu cei care plătesc reclame.
eu fac afaceri cu spectatorii.
Tocmai ţi-ai pierdut afacerea.
Asta-i tot.
Faceţi ce vreţi cu această informaţie.
Nu voi fi depăşit de chelneriţe psihotice.
Exact, noi ne facem treaba noastră, aşteptăm şi...
Cât poate dura procesul?
Am văzut lista cu martori. Va dura circa şase săptămâni
apoi alte audieri şi deliberări.
- Nu vom reuşi. - Exact, deci...
Când spui că nu vom fi depăşiţi
de chelneriţe psihotice,
spui că nu ne vom coborî la nivelul lor sau că o vom face?
- Ne vom ocupa de Casey Anthony. - Ne ocupăm pe naiba.
Avem sfârşitul săptămânii să ne încălzim.
- Charlie. - Începând de marţi, să fie prima ştire.
Îi aloci 15 minute şi apoi încă 5 după prima jumătate de oră.
Serios, nu pot să-mi dau seama când glumeşti şi când...
- Ai auzit numerele acelea? - Da.
Jumătate din audienţa noastră a schimbat canalul într-o săptămână.
- Înţeleg. - Da?
- Dacă înţeleg aritmetica? - Înţelegi că nu s-a mai întâmplat?
Nu mă mai cert eu cu tine când o poate face Will.
Nu va fi de acord. Spune-i!
Pune-i pe cei de la marketing să o promoveze în draci pe Casey Anthony.
Redenumeşte emisiunea Casey Anthony Night cu Casey Anthony.
- Will, stai puţin. - Chiar aici, pe postul Casey Anthony.
- Mac. - Pentru că imediat mă voi trezi
într-o cameră cu Don Quijote şi misiunea lui de civilizare.
- Ascultă-mă! - Nu. Câte băuturi ţi-au fost
aruncate în faţă pentru că nu credeai că oamenii ar trebui să urmărească
The Real Morons of South Beach sau cum dracu s-o numi mizeria aia?
- Nu-i acelaşi lucru. - Este exact acelaşi lucru.
E şi mai rău. A murit un copil.
O mamă tânără şi cu probleme l-a omorât sau nu.
Părinţii ei vor afla dacă fiica lor va primi injecţia letală.
Aşa că mulţumesc lui Dumnezeu pentru TiVo, fiindcă altfel nu mai putea sta jos...
- Sunt ştiri. - Da, zi-i de 3 ori şi pocneşte din călcâie.
E divertisment.
Chiar unul de prost gust.
- Stai jos, Mac. - Nu, nu vreau.
- Aşează-te, te rog. - 15 la început, un sfert de emisiune.
- Mac. - Şi încă cinci ca să nu ne uite?
Stai jos, te rog!
- Crezi că mie îmi place? - Ştiu că nu.
Mă face să vărs. Şi nu e destul bourbon în Kentucky.
Avem aceeaşi părere.
Aşa că hai să lucrăm împreună.
Am mai pierdut audienţă şi înainte.
În primul rând, nu aşa. Niciodată aşa.
În al doilea rând, vreau dezbaterea. Noi trei discutăm un nou format de dezbatere
de câteva luni şi nu îl vom putea face dacă nu găzduim dezbaterea.
- Eu doar... - Nu ne vor da dezbaterea
dacă suntem pe locul cinci. Eu vreau să găzduiesc dezbaterea.
Vreau să schimb radical felul în care
intervievăm candidaţii la preşedinţie.
Dacă pentru asta trebuie să fim ca Jerry Springer
pentru câteva săptămâni, eu sunt dispus să plătesc preţul.
Când lucrurile o iau razna, voi chiar deveniţi bărbaţi.
Atunci rămâi cu principiile, Mac, dar sper că înţelegi că
o scădere a audienţei ca asta e tot ce-i trebuie Leonei
ca să-l concedieze pe Will fără să dea vreo explicaţie.
- Bine. - O veţi face cât de elegant puteţi.
Îl voi pune pe Will să poarte pălărie şi monoclu
în timp ce în spate prezentăm tipe în tricouri ude.
Regret că am izbucnit aşa.
Nu cred că a fost vorba doar de Casey Anthony.
- Cum a mers? - Se va ocupa de subiect.
Atunci trebuie să dezvăluie că...
I-am spus că are voie doar un subtitlu pe pagina a doua.
Atât.
Trebuie să îşi repare imaginea de jurnalist serios, Mac.
Nu va publica orice. Nu vei avea probleme.
Murrow a făcut Person to Person.
Interviuri cu celebrităţi. A fost o înţelegere cu Paley.
Câte o emisiune pe gustul fiecăruia.
L-a intervievat pe Liberace, Mac,
doar ca să fie lăsat să se ocupe de McCarthy.
Acelea erau lucruri uşoare. Aici vorbim de otravă.
Dacă tot facem mizerii, să nu ne prefacem că e bine.
- Jim Harper. - Hei.
- Brian Brenner. - Ştiu.
Nu ştiam dacă mă mai ţii minte. Au trecut câţiva ani.
Sigur. Mă bucur să te revăd.
Te uiţi pe BigGoverment.com?
- Da. - Nu mă face să scriu că
îl foloseşti pe Andrew Breitbart ca sursă pentru această emisiune.
Nu, vom face un simulacru de dezbatere la sfârşitul săptămânii.
Un simulacru de dezbatere?
RNC ar vrea ca Will să găzduiască dezbaterea,
iar Will şi Mac au o nouă idee pentru format.
Noi vrem să le arătăm, aşa că fiecare vom juca un alt candidat
şi vom face un simulacru de dezbatere cu Michele Bachmann...
- Andrew Breitbart. - Da.
Povestiţi-mi despre acest nou format.
Nu ştiu cât am voie să-ţi spun.
Te superi dacă aştepţi până mă interesez?
- Sigur. - Mulţumesc.
Aflasem că vei fi şi tu aici.
Nu pleci nicăieri în week-end?
- Nu. Tu? - Da.
Mă duc la o conferinţă în Baltimore.
Institutul pentru Studii Economice.
- Cred că va fi petrecere serioasă. - Cred că vrei să spui doar petrecere.
- Eşti sigură? - Nu.
Va fi un fel de petrecere.
Nu cred că Institutul pentru Studii Economice se ţine de petreceri.
Aşa că am trecut să îţi spun dinainte.
S-ar putea să am nevoie de câteva minute în plus marţi seară.
Nu cred că ţi le pot da.
Camera va dezbate dacă aprobă sau nu plafonul de îndatorare.
- E un vot de faţadă, dar... - Dacă e un vot de faţadă, atunci de ce...
E o ştire pentru că, mai întâi, va fi pentru prima dată
în istorie când Camera va face SUA incapabile să-şi plătească datoriile.
Dar, în plus, va fi doar începutul
unei lupte fără scrupule,
care se poate termina cu o catastrofă.
- Dă-mi voie să-ţi explic. - Nu-ţi mai pot da timp.
- Dacă Congresul nu... - Nu-ţi pot da timp suplimentar.
De marţi, trebuie să prezint cazul Casey Anthony.
- Mi-ar fi plăcut să nu facem asta. - Şi mie.
Dacă am pune votul din Cameră între primele ştiri, am da un semnal...
Nu pot, Sloan. Am pierdut jumătate din audienţă în ultima săptămână.
Şi nu e o metaforă. Sunt chiar cifre reale.
Jumătate din audienţă a mutat pe HLN la 8:00.
Jumătate?
Dacă nu îi aducem înapoi săptămâna asta, i-am pierdut definitiv pe majoritatea
şi am putea pierde şi dezbaterea.
Kenzie, nu încerc să obţin mai mult timp de emisie nejustificat.
Este un eveniment foarte important...
Aveam o emisiune de 42 minute şi jumătate.
Acum am una de 22 minute şi jumătate.
Ştii cum te vei descurca cu cele 22,5 minute?
Ştii care va fi ştirea de marţi?
Vrem dezbaterea. Ăsta-i premiul.
Oamenii ăia se pregătesc pentru vineri deja de un weekend.
- Următoarea întrebare. - Dnă congresman Bachmann,
propuneţi schimbarea sistemului de asistenţă socială şi a celui sanitar.
Ne puteţi spune câte ceva?
Aş începe prin a reduce beneficiile tuturor asiguraţilor
ca parte a efortului comun de reducere a deficitului federal.
Aş vrea să adaug că preşedintele Obama a transferat deja peste
500 miliarde de dolari de la Medicare la Obamacare,
lucru pe care îl voi schimba în prima mea zi de lucru.
Dnă Bachmann, ştiţi că preşedintele nu poate abroga legi?
Eu, Jim, ştiu asta, dar...
De unde iei citatul?
BigGovernment.com. Chiar aici.
Ce?
Contul de Twitter al lui Anthony Weiner a fost spart.
- Pot să-ţi spun cum să faci limonadă? - Sigur.
Mai întâi storci lămâile. Apoi adaugi zahăr şi apă.
Şi nu prea pricepi gluma, aşa că voi spune ce am de spus.
Povestea cu Casey Anthony ne dă şansa să arătăm
cât de important e votul din Cameră dacă înlocuim povestea
cu subiectul despre vot.
Când trebuie să mergi la petrecere?
- Am destul timp. - Încă un ceai, vă rog.
- Da. - Ce spui de Brian Brenner?
L-am citit ani buni şi nu ştiam cum arată.
- E drăguţ. - Da.
- E singur? - Da.
- Te interesează? - Nu.
Deja l-ai condamnat înainte de proces.
Nu, l-am condamnat după ce l-am investigat atent.
- Ai ieşit cu el? - Da.
- Când? - Acum vreo şase ani.
Adică... Ia stai.
- Când... - Da.
Acum şase ani erai cu tipul cu care ai fost înainte de Will.
Da.
- Dar asta ar însemna... - Doamne, Sloan.
Parcă am fi în ţinutul în care timpul stă în loc.
Brian Brenner e tipul cu care l-am înşelat pe Will.
Eram cu Will de un an când Brian a început să mă sune iar.
- De ce ar face el articolul? - Brian?
- Da. - Are nevoie de un subiect important.
Şi de ce i-ar cere Will lui Brian să facă articolul?
E o întrebare corectă la care nu am niciun răspuns.
E o chestie tare încurcată.
Voi încerca să-ţi fac rost de timp.
Să sperăm că nu mai apare vreo mizerie
pe care trebuie s-o includ în cele 22 de minute de tragicomedie.
Anthony Weiner a trimis din greşeală
o poză cu abdomenul său către 40.000 de useri.
Şi nu consider acel lucru un delict federal,
dar oamenii au vrut să-i dea importanţă şi cred că am primit-o.
Când te numeşti Weiner, e de la sine înţeles.
Te-ai fotografiat aşa singur?
Vă pot spune că sunt...
Eu am fotografii.
Nu ştiu ce fel de fotografii cu mine există în lumea largă.
Nu ştiu cum lucrurile au ajuns să stea aşa.
Şi vom încerca să aflăm ce s-a întâmplat.
Dar motivul cel mai important pentru care vreau să aflu e ca să mă asigur că...
Weiner, McAvoy. Sună-mă. Primeşti sfaturi groaznice.
Avem de ales între a face ceva şi a nu face nimic.
Dacă nu facem nimic, vom ajunge cel mai neimportant care a făcut ceva.
Ce ai vrea să spunem mai exact?
Că nu se prea pricepe să dea răspunsuri?
- Nu ştiu. Dă-mi trei minute. - Ca să spui ce?
Nu ştiu. Dar dacă nu fac nimic, va părea că protejez un liberal.
De când a început să ne pese de cum pare în loc de cum este în realitate?
Relatările despre Tea Party nu vor mai avea credibilitate dacă nu ne luăm şi de ceilalţi
Will, tu ai spus că "luatul şi de ceilalţi"
doar ca să ne aflăm în treabă nu are ce căuta la ştiri.
Una din prima parte şi alta dintr-a doua sunt numai porcării.
Şi comportamentul agresiv nu-i acelaşi lucru cu subiectul Trezoreriei.
Şi când băieţii de la RNC vor veni vineri, nu vor vedea aşa lucrurile.
Şi le spui tu că nu ne pasă că trimite mesaje deocheate.
- Ne pasă cum votează. - Iar ei vor înţelege, ne vor da dezbaterea,
ne vor lăsa să folosim formatul dorit. şi apoi ieşim toţi la un milkshake.
Trei minute în partea a doua după Casey Anthony, te rog.
Bine.
Ştiu că pare un subiect care să intereseze doar
300.000 de oameni din Queens, dar dacă e vorba de sex,
nu-i putem nega importanţa naţională.
Mai ales dacă nu ştim totul sau ceva despre ce s-a întâmplat.
Trei minute. Şi bănuiesc că vrei şi pozele.
O întâlnire faină.
Cunosc bine tonul ăla.
- Şi tu, nu-i aşa? - Da.
Nimeni nu s-a luat aşa tare de Tea Party, precum ai făcut-o tu.
- Cu siguranţă niciun alt republican. - Nu-i adevărat.
David Frum, Mark McKinnon, Alan Simpson,
Steve Schmidt, Andrew Sullivan.
Bine, dar niciunul dintre ei nu lucrează pentru Leona Lansing.
Nu mai ştiu ce să cred. Cred că toţi lucrează pentru Leona Lansing.
Nu cred că-i place că te iei de oamenii de la Capitoliu ce lucrează cu AWM.
Nu prea mă pricep la ce-i place sau nu Leonei.
Ţi-a cerut vreodată s-o laşi mai moale?
Nu-ţi fac eu articolul, Brian.
Îmi fac singur articolul. Ţi-am pus o întrebare.
Nu voi comenta oficial sau neoficial despre Leona sau Reese Lansing.
- Te vrea dat afară? - Dacă asta voia, eram dat afară.
Nu trebuie decât să-mi plătească salariul din contract,
lucru pe care-l poate face cu mărunţişul pentru cumpărături.
Dar apoi ar trebui să explice de ce l-a concediat
pe al doilea prezentator ca popularitate
şi nu o poate face.
Este o coincidenţă că poveştile din tabloide despre tine
au început imediat după alegeri?
Nu ştiu.
Crezi că îşi foloseşte propriul tabloid
ca să inventeze un subiect care să-i permită să te concedieze?
Aşa ar face un om inteligent.
Şi, desigur, dacă ai mai şi pierdut jumătate din audienţă
fiindcă emisiunea ta a fost prea nobilă ca să prezinte cazul Casey Anthony,
nici măcar n-ar mai trebui să se străduiască atât.
Să concediezi un prezentator pentru că a pierdut jumătate din audienţă nu e absurd,
dacă asta întrebai de fapt.
Nu ar fi şi tu o ştii.
Vrei să mă faci să scriu acest subiect fără să pară că te-ai amestecat şi tu.
AWM trebuie să facă afaceri cu Congresul şi tu le îngreunezi mult misiunea.
Leona te vrea concediat, dar n-o poate face decât dacă nu e nevoită să dea explicaţii.
Speră că subiectele de tabloid să ajungă la un nivel critic
sau că audienţa ta se va prăbuşi.
Spune ceva dacă mă înşel, nu spune nimic dacă am dreptate.
Ca să fim corecţi, şi eu aş fi cedat.
Niciun ziarist serios nu ar fi fost de acord cu condiţiile mele de vineri.
Deci, ca să fim corecţi, tu ai cedat deja.
Eşti gata să răspunzi la întrebările despre scrisori?
- Nici nu le-am citit. - Dezbaterea-simulacru e vineri.
Nu, acum sunt Ron Paul. Nu le-am scris.
Nu le-am citit. N-am auzit de ele.
Poartă semnătura mea, am câştigat bani cu ele.
Scrisorile ar primi ovaţii la o reuniune a Ku Klux Klan,
dar n-ar trebui să mă mai întrebi de ele.
- Ai nevoie de un răspuns mai bun. - El are nevoie de un răspuns mai bun.
Să vă spun cu ce întrebare aş începe eu.
- Dnă congresman Bachmann. - Da?
Aţi afirmat că Dumnezeu v-a spus să candidaţi la preşedinţie.
- Vă rog, eu nu... - Asta aţi afirmat, nu?
Aţi declarat în numeroase ocazii că D-zeu v-a spus să candidaţi la preşedinţie.
Am câteva clipuri pregătite ca să vă împrospătaţi memoria.
- Nu-i nevoie, îmi amintesc. - Iată întrebarea mea.
- Bine. - Cum sună vocea lui Dumnezeu?
Vorbesc foarte serios.
Ea spune că Dumnezeu i-a vorbit direct.
Cum de nu se pune o astfel de întrebare într-o dezbatere?
Cum de nu-i singura întrebare?
Oare cum sună vocea Lui?
Ce i-a spus El, mai exact?
I s-a adresat în ebraică? Aramaică? Kiswahili-Bantu?
Şi, ca s-o spun într-un context medical, e prima dată când aude voci?
Pretinde că ar fi profet.
Întreaga lume va fi la degetul ei mic.
De ce nu e asta prima întrebare?
Ai putea să nu mai arăţi spre mine şi să-mi spui "ea"?
Tu ai vrut să întruchipezi o femeie.
Dar spune-mi de ce e asta o întrebare deplasată.
Pentru că nu e cel mai bun mod în care poţi demonstra seriozitatea cuiva
şi nici cel mai bun mod în care să nu insulţi oamenii.
- Care oameni? - Creştinii. 83% în această ţară.
Sunt una dintre ei. Şi ea mă insultă pe mine.
Te rog, să nu mai arăţi spre mine când...
Relaxează-te, J. Edgar. Ea mă insultă pe mine,
îmi insultă familia, congregaţia
şi credinţa.
Sugerează că toţi creştinii sunt nişte imbecili
care ar crede orice dacă îl reducem pe Dumnezeu
la un partizanat politic.
Poate că mă înşel. Poate că acum e prima dată după Moise
când Dumnezeu vorbeşte cu altcineva decât cu Fiul Său.
Dar dacă e aşa, cred că trebuie să investigăm.
Nu vom găzdui dezbaterea dacă ne batem joc de candidaţi.
Toată ideea noului format e
să-i facem pe candidaţi să spună adevărul
şi să-i facem conştienţi de propriul discurs
punând întrebări mai dificile decât un site de întâlniri on-line.
Dacă ea ştie voinţa lui Dumnezeu, atunci eu votez cu ea.
Dacă n-o ştie, atunci ar trebui să nu mai spună asta.
Nu mă iau de creştini. Îi apăr.
- Bun. - Numai puţin, vă rog.
- Ce? - Vorbesc pentru milioane de creştini
care s-au săturat să le fie furată identitatea...
A avut loc un furt de identitate.
Asta e. Asta mi-am dorit.
Cred că ştii deja că, începând cu seara asta,
începem cu Casey Anthony.
Are cineva ceva împotrivă?
Am pierdut aproape o jumătate de milion de spectatori
către Nancy Grace săptămâna trecută.
Tot mai aveţi ceva de obiectat?
Vom abandona câteva din aceste subiecte ca să facem loc.
"Opoziţia Senatului devine cea mai gravă din istoria SUA."
Un raport al Alianţei pentru Justiţie.
Senatul a aprobat cei mai puţini propuşi pentru justiţie de preşedintele Obama
decât oricare alt Senat faţă de alt preşedinte.
N-avem niciun motiv să ne pese.
"Şomajul în creştere, e nevoie de stimularea pieţei muncii."
Acest Congres nu se interesează de şomaj, dar e foarte interesat de datorii.
Potrivit unui studiu ADP...
Tocmai am rezolvat şomajul.
"AFL-CIO răceşte relaţiile cu Obama."
Avem un analist care ne spune că
Obama a stricat relaţia cu sindicatele.
Relaţia dintre AFL-CIO şi Obama va fi la fel de rece şi mâine?
- Nu ştiu. - Hai să aflăm.
Ca să ne ofere un curs rapid despre cum să exploatăm această tragedie
şi cum să ştergem toate graniţele
cu divertismentul,
l-am rugat să ne ajute pe un maestru al artelor întunecate.
Înţeleg că e nevoie de mine.
- Mulţumesc. - Uitaţi tot ce ştiţi despre ştiri.
S-a făcut. Mai departe?
Sunt Charlie Skinner.
Mă bucur să te cunosc.
Mă aşez aici?
Sigur.
Să vă spun dl Hancock?
Mă numesc Schneider.
- Schneider? - Ezra Schneider.
Câte pseudonime ai?
Poftim?
Eşti Întârziatul la cină?
Dle, habar n-am ce tot îndrugi acolo.
Charlie.
Cred că ţi s-a părut ciudat.
Întârziatul la cină?
- Solomon Hancock. - Charlie Skinner.
M-am gândit din cauza garoafei...
Am discutat ceva despre o garoafă?
Nu, dar e semnul internaţional pentru...
Nu contează.
Sunt un tip ocupat şi dacă mă duci cu vorba...
Poţi să-ţi scoţi bateria de la telefon?
Pereţii Bibliotecii publice din New York au un metru grosime.
De aceea ne şi întâlnim aici. Dar aş vrea să-ţi scoţi
bateria din telefon.
Ai motive să crezi că eşti urmărit?
Oricine e urmărit. Dacă ai un telefon mobil...
Vorbe de genul ăsta mă fac...
Nu mi-am stabilit credibilitatea pe 1 mai?
Ai prevăzut corect că vom fi toţi chemaţi la serviciu.
Uneori la NSA, descărcăm un virus în smartphone-uri
ca să ascultăm microfonul.
Ai primit vreodată un mesaj nedorit?
Mereu, dar sunt de la şefii mei.
Poftim.
Nu-l voi mai putea asambla.
Vor scoate un model nou peste şase luni.
E neobişnuit pentru ei.
Îmi poţi spune câte ceva despre tine?
Am început cu urmărirea flotei sovietice din Pacific
lucrând în serviciul de criptologie al marinei.
Dar când a căzut Zidul Berlinului, războiul meu s-a încheiat.
Aşa că am intrat în sectorul privat, cum făcea toată lumea în anii '90,
dar nu pentru o companie de internet,
ci la arhivarea datelor pe fibre optice.
Apoi s-a întâmplat 11 septembrie şi am decis că a venit momentul
să mă întorc în serviciul public ca să-i vânez pe tipii răi.
Eşti un tip de la IT.
Titlul meu e de director adjunct al
Serviciului de tehnologia sistemelor, criptologie şi matematici la NSA.
Va trebui să...
Produc programe de testare.
- Programe pentru NSA? - Da, dle.
Îmi poţi spune ceva despre programe?
Înseamnă minarea datelor.
Unul dintre modurile prin care NSA i-a dat de urmă lui Laden,
sau oricărui alt terorist,
a fost să scrie un cod care să cearnă
milioane de comunicaţii electronice
ca şi cum ai căuta un ac în carul cu fân.
Ştii maşinăria pe care o foloseşte Batman în The Dark Knight
ca să-l găsească pe Joker, iar când află Morgan Freeman despre ea,
spune: "Renunţ pentru că niciun om nu ar trebui să aibă atâta putere"?
- Nu. - Nu ce?
- Nu cunosc maşinăria. - Ei bine, există.
Am dat contractul la două firme mari ce fac afaceri cu armata
şi treaba mea a fost să mă asigur că o vor face
şi au făcut-o.
Proiectul se numeşte Global Clarity
şi interceptează 1,7 miliarde de apeluri telefonice,
email-uri şi SMS-uri pe zi.
- Legal? - După ce standarde
- Legea... - Nu.
Implică multe ilegalităţi, permiţând înregistrarea cetăţenilor americani fără mandat.
Ca să fie clar... când spui fără mandat, spui fără rost?
Fără mandat. Am putea să-i vânăm legal pe terorişti,
dar datorită slăbiciunii şefilor noştri pentru Global Clarity,
NSA a încălcat cu veselie Al Patrulea Amendament, USSID 18
şi o mulţime de reguli interne ale NSA despre spionarea propriilor cetăţeni.
Avem tipi care-şi ascultă fostele neveste,
interceptăm apelurile soldaţilor plecaţi în misiuni în afara ţării,
mai tragem cu urechea la ce năzbâtii mai fac starurile.
Sunt prima persoană cu care discuţi despre asta?
Nu, nu mă mai confunda cu Donald Sutherland în JFK.
Păi acum câteva secunde erai Morgan Freeman.
Am depus mărturie în faţa Congresului
şi în faţa Procurorului Şef de la Pentagon. N-am ajuns nicăieri.
Nimeni de la Capitoliu nu vrea să recunoască încurcătura creată
după tragedia de la 11 septembrie.
Şi unde apare AWM?
Atlantis World Media deţine Atlantis Cable News.
- Da. - Dar deţine şi tabloidul TMI.
- Da. - Mizeria care s-a întâmplat la News of the World a lui Murdoch, în Londra
TMI o face de ani buni.
- Cât de sus merge? - Nu ştiu.
Până la Leona Lansing? Nu. Bine.
Ajunge până la fiul ei.
TMI urmăreşte telefoane şi computere iar Reese Lansing ştie?
Reese a dat dispoziţia.
- Îţi voi da... - Stai puţin.
Trebuie să diger asta.
Reese Lansing e James Murdoch,
dar Lansing a şi dat dispoziţia.
Ai terminat de digerat?
Sunt acte secrete?
Da, pentru că voi încălca Convenţia de Spionaj.
Sunt copii ale mărturiilor mele în faţa subcomitetului Camerei şi la Pentagon.
Consultă materialul. ia-ţi cât timp vrei.
De ce tragi tu semnalul de alarmă?
M-am luptat cu sovieticii.
Felul în care guvernul lor îşi trata poporul
era un motiv bun să ne luptăm cu ei.
După 11 septembrie, am început să facem acelaşi lucru.
Nu mi-am trăit viaţa luptând cu comuniştii
ca să se ajungă la asta.
Fă dezvăluiri despre Global Clarity.
Şi o dată ce văd aceste dezvăluiri îţi voi da ceea ce ai nevoie
ca să te protejezi de Leona Lansing.
De unde ştii că avem nevoie să ne protejăm de Leona Lansing?
N-ai ascultat până acum? Pentru că noi am făcut-o.
Această femeie e cea mai tare.
În centrul ecranului e Nancy.
În aceste trei colţuri sunt cei trei experţi.
- În ce sunt experţi? - În a fi de acord cu ce spune Nancy.
- dar ce-ţi păstrează atenţia... - Scuze.
Acesta e Brian Brenner.
E posibil să scrie un articol despre 2.0.
Dar acum suntem într-o perioadă de probă.
Totul e neoficial.
Mai departe. Ce ne menţine atenţia?
Este josul imaginii unde rulează un film
făcut în casă cu Caylee.
Întrebare: La naiba, crezi că e atât de rău cum spun toţi?
Acela a fost o amintire cu Caylee.
Dar cum vor explica scotch-ul
de la gură şi nasul copilului?
Şi cum vor explica toate minciunile
spuse de mama lui Tot?
Nu vorbesc despre tatuajul
de pe spatele lui Casey, dar îl dau pe tot ecranul. De ce?
Deoarece Tess se va uita în altă parte,
aşa că au schimbat imaginea cu orice i-ar menţine ei atenţia.
Are dreptate. Voiam să caut pe Google întrebarea lui Mac.
Plus că tatuaj înseamnă mamă denaturată.
Nimeni în America nu va pierde
dacă va prezenta o femeie ce le face pe celelalte să se simtă superioare.
Seria de minciuni care
în final au distrus-o.
Dacă ar minţi despre asta,
de ce aş crede varianta ei cu accidentul?
Nu încercaţi să înţelegeţi raţionamentul ei mirobolant.
Producătorul ei arată banda şi o pungă de plastic,
ca să ştii că urmăreşti adevăratul CSI Miami.
Cum să faci arme din
materiale găsite în casă.
Despre rupt gâtul.
Cum pot explica asta?
Nu o pot explica, Nancy.
Apărarea face ce trebuie să facă.
Bill Sheaffer şi-a făcut treaba lui.
A fost de acord cu Nancy. Nici nu trebuie să-i mai vedem faţa.
Uitaţi-vă ce drăguţă e Caylee.
Merită mai mult decât o mamă tatuată.
Merită...
- Merită... - Pe mine.
- Pe mine.
Tess, cum stai cu căutarea pe Google?
Nu arată prea rău. Mult foc.
Remarcaţi că puţin din comentariul ei are legătură cu legea.
Dacă stau să mă gândesc, n-am observat.
Se bazează pe emoţii.
Aşa ar face şi cu juraţii dacă n-ar întrerupe-o judecătorul.
Uitaţi-vă cum face praf imaginea de la tribunal.
Liz, să vedem imaginile cu mama lui Tot
şi Jose Baez din sala de judecată de azi.
Nu-i o imagine bună între o acuzată la pedeapsă capitală
şi avocatul ei principal.
Două secunde.
Două secunde cu Casey Anthony trecând pe lângă avocatul ei...
Şi o va arăta în slow motion
şi din alt unghi
şi la viteză normală şi din alt unghi, din nou.
- De ce vă aduce aminte? - De reluările sportive.
Şi arată supărată pe avocat.
Şi tocmai de aceea v-o arată de atâtea ori.
Ca să ai şansa să-i faci propria părere dezinformată
despre un schimb de priviri groaznic şi nepotrivit.
Pare supărată.
Mă întreb dacă se culcă cu avocatul. Pariez că da.
Mă întreb dacă avea aceeaşi privire când a ucis-o pe Caylee.
Asta-i cea mai bună emisiune TV.
Trebuie să intru pe pagina de Facebook cu Casey Anthony
să văd dacă prietenii lui Casey Anthony au văzut-o pe Casey Anthony
cu faţa ei de Casey Anthony la avocatul lui Casey Anthony.
De ajuns. Will a fost procuror.
Poate ar putea vorbi despre cum sistemul nostru judiciar
e făcut să bage la răcoare oameni vinovaţi.
A fost făcut ca să apere oamenii nevinovaţi,
un lucru de care americanii ar trebui să fie mândri şi să-l apere.
Nu.
Poate spune că spectatorul
nu ştie deja totul şi ea ar putea fi nevinovată.
Dacă ne vom ocupa de asta, o vom face în felul nostru.
De ce ne mai ocupăm de subiect dacă nu o facem într-un fel
care să ne readucă audienţa?
O propunere umilă. Am putea comite chiar noi
crime în direct.
Ţi-am dat peste bot, Nancy Grace!
Cum obţinem cel mai bun invitat?
Trebuie să vorbiţi cu un tip pe nume Dylan Kagin.
E că Danny Rose de pe Broadway pentru tabloide.
E agent?
Vă întrebaţi vreodată de ce dintre toţi copiii dispăruţi
şi crimele cu sânge rece, majoritatea trec neobservate
şi doar câteva ajung scandaluri naţionale? - Sex appeal.
Da, dar cineva trebuie să o găsească pe Lana Turner stând lângă o farmacie.
Dylan Kagin sapă prin analele jurisprudenţei americane
pentru ceea ce el numeşte subiecte "O, Doamne!".
Apoi cade pe capul victimelor, acuzaţilor, juraţilor, poliţiştilor,
pe capul oricui poate vinde presei şi studiourilor.
Face pachetul fetei drăguţe dispărute.
Bun, aşa va fi ştirea principală.
Până la 2:00, arătaţi-mi cum staţi.
Ştirea a doua va fi despre Anthony Weiner,
aşa că, Jim, apucă-te să înjghebezi ceva.
Tot ce avem sunt pozele şi pe Weiner nerăspunzând la întrebări.
- Ştiu asta. - Nu vrei să aştepţi până când avem...
Faptele? Nu, asta ar fi subiect de ştiri de elită.
Hai să le spunem...
Să ne gândim la ele ca la o
grozăvie zugrăvită frumos.
Stau aici şi m-am cam săturat.
- Amândoi. - Dumnezeule.
Pentru câteva săptămâni nu vom mai spune ţării să mănânce legume.
De ce? Pentru că vrem să facem o dezbatere
care va zdruncina toate formatele de la Sarah Lawrence încoace.
N-ar trebui să fie prea greu de înţeles.
Aşa că făceţi-o dracului odată!
Se întâmplă să aibă şi dreptate.
"Războiul cu drogurile un fiasco."
Ştiu cum te simţi.
Arătaţi-mi ce aveţi la 2:00.
- Putem vorbi puţin? - Da.
- Te deranjează dacă... - Nu.
Nu sunt sigur că în felul ăsta vom avea o presă favorabilă.
Pe 1 mai, în noaptea cu bin Laden, am primit un telefon
de la o sursă anonimă pe la 7:30
în care îmi spunea că de la Casa Albă va fi trimis un e-mail
către toate agenţiile de presă în 90 de minute,
ceea ce s-a dovedit a fi adevărat.
Îşi demonstra credibilitatea.
Se numeşte Solomon Hancock.
Lucrează pentru NSA la software
şi mi-a înmânat nişte documente,
transcrieri ale depoziţiilor sale privind interceptările ilegale.
Trebuie să vedem ce are de spus.
Va dura cel puţin câteva zile, dar asta nu-i decât prima parte.
Şi partea a doua?
Dacă îi difuzăm povestea, ne va aduce dovezi că
TMI face acelaşi lucru ca News of the World.
- Urmărirea convorbirilor angajaţilor? - Totul.
- TMI ne urmăreşte? - Hancock spune că are dovezi.
Cât de sus ajunge?
Reese.
- Să începem investigaţiile. - Îl voi pune pe Jim să o facă.
- E pregătit pentru aşa ceva? - Este, Will.
L-am învăţat cum se fac ştirile.
I-am învăţat pe toţi cum se fac ştirile.
Ne laşi puţin?
Am terminat.
De ce l-ai ales pe Brian?
Pentru că îmi e dator. Are nevoie de un subiect important.
Dacă scrie un articol defetist va fi discreditat cu tot cu
telenovela despre noi.
Acum minţi?
- Altceva? - Da.
Sloan spune că joi, Camera va vota să nu ne plătim datoriile,
ceea ce va duce la o criză economică globală.
Să pun asta înainte sau după imaginile cu Anthony Weiner în chiloţi?
Am încredere că vei găsi tu o soluţie.
Asta a fost tot.
Mâine vă vom prezenta cele mai importante momente
din a şaptea zi de proces şi pe detectivul Yuri Melich,
primul care i-a luat depoziţie lui Casey Anthony în 2008.
Urmează Terry Smith din Washington
cu Capital Report. Eu sunt Will McAvoy.
Noapte bună.
Will McAvoy, noua voastră opţiune pentru urmărirea cazului Casey Anthony.
- Revin la noi. - Da?
L-am promovat până la refuz.
Ni s-au întors 150.000 de spectatori.
Majoritatea femei între 25 şi 54 ani.
Asta înseamnă reclame la prăjitoare de pâine, mobilă, îmbrăcăminte,
hăinuţe pentru copii, sejururi de vacanţă.
Ne-am revenit, aşa că nu te opri.
- Nu ne vom opri. - Ce zici de căldura asta?
Da. - 9 dimineaţa şi sunt deja 31 de grade.
va ajunge la 37 de grade. Va fi un record ce a mai fost
înregistrat în 1933. - Da.
- Mă priveşti ciudat. - Da?
- Ştiu că nu-ţi place. - Mă uit normal la tine.
- Dacă zici tu. - Aşa zic.
Există şi atenţionări de tornade.
- Reese. - Ce?
- Nimic. - Bine, deci va ajunge la 37 de grade.
E un record. Şi atenţionări de tornade în New York.
Ştii, mătuşă Bee, tornadele nu sunt decât felul în care Dumnezeu
distruge bunuri şi omoară oameni.
Oamenii urmăresc fenomenele atmosferice.
Nu facem o rubrică meteo, bine?
Nu vom prezenta un grafic cu evoluţia ameninţărilor de tornade.
Suntem un post de ştiri serios.
Deseară vom discuta despre chelneriţa criminală şi congresmanul...
- Îţi face Mac zile fripte? - Mai puţin decât ar trebui.
Am venit să-ţi spun că ai recuperat 150.000 de spectatori
pe care îi pierduseşi când încercai să fii nobil.
Nu vom mai face asta niciodată.
La 37 de grade avem pene de curent.
Stai puţin.
N-aş vrea să fac o teorie a conspiraţiei,
dar cred că această căldură ar putea avea legătură cu penele de curent.
- Ia-o mai uşor. - Salut-o pe mama ta.
O voi face.
Orele de vizită vor fi marţea şi vinerea.
Nu fii nervos.
Am recuperat 150.000 de spectatori. Majoritatea femei.
- Ştiu. - Îi spuneam ei.
Vor fi 37 de grade.
Primul care-mi mai pomeneşte de vreme...
Tu ştii ce treabă ai aici?
Mi s-a spus să-ţi zic de vreme.
Ţi se pare că cineva de aici are chef de glume?
Cu siguranţă, nu.
Vrem să te ocupi de o sursă.
Ne spune despre supravegherile ilegale pe care le face NSA.
Şi ne mai spune că TMI are aceleaşi apucături ca News of the World.
Investigăm câteva scenarii, Jim.
Unul ar fi că avem un material ce va zdruncina din temelii NSA
şi poate va determina ţara să examineze mai cu atenţie The USA PATRIOT Act.
Dar povestea cu TMI...
Şi altul ar fi că cineva
încearcă să-l discrediteze pe Will.
Va trebui să revezi documente din Legea despre libertatea informaţiei
şi va trebui să scotoceşti prin viaţa privată a acestui tip
şi va trebui să faci toate astea
fără să ridici suspiciuni din partea NSA.
Te descurci?
- Da. - Nu vrem grabă, ci corectitudine.
- Dar repede. - Mă apuc imediat.
Jim, încă din ziua în care ai început să lucrezi aici,
n-am simţit nevoia să-ţi amintesc de confidenţialitate
şi n-o simt nici acum.
Bine.
- Te-am prins. - O, Doamne.
- Ai chef de un interviu? - Mi-ai citit gândurile.
Nu mă pot gândi acum la altceva mai bun de făcut
decât să fiu intervievată de fostul meu iubit
sau să-mi mănânc biroul.
- Pare o săptămână nepotrivită. - Este.
Am venit să scriu un articol despre cum Will şi News Night s-au schimbat peste noapte.
- Şi apoi tu te-ai schimbat peste noapte. - Uite ce e.
- E vorba de vechiul Will... - Sunt împrejurări deosebite.
Aşa spun toţi când abdică de la propriile principii.
Nu mai e nevoie să trăiesc la standardele tale.
- Destul de corect. - Mulţumesc.
Ce e aşa deosebit la dezbaterea asta?
Dacă obţinem ce vrem, nimeni nu va mai privi înapoi.
Vom fi schimbat dezbaterile pentru totdeauna.
Şi crezi că dacă aveţi audienţa mică vă veţi pierde avantajul?
- Da. - Aşa crezi tu sau Will?
Eu şi Will avem aceeaşi părere.
Pentru că mai poţi interpreta şi că şi-a pierdut prietenii invizibili
pentru Nancy Grace şi foloseşte dezbaterea ca o scuză ca să facă emisiunea mai slabă.
E o declaraţie cam îndrăzneaţă din partea unui tip care dă probe pentru o slujbă.
Îmi va da mie articolul. Şi ştiu şi de ce.
- Chiar ştii? - Ştiu pentru că nu sunt un idiot.
E-mailul citit de toată lumea,
"L-am înşelat pe Will," vorbea despre mine, nu?
- Da. - Erai şi cu Will când eram împreună?
Dacă telefoanele din miez de noapte, gen:
"Vino în patul meu" înseamnă că eram împreună, atunci da.
- Asta însemnau pentru mine. - Atunci da.
M-ai înşelat cu Will?
Hai să ne înţelegem foarte bine.
L-am înşelat pe Will cu tine.
Şi acum plătesc preţul.
Lucrez la 10 metri de viaţa pe care aş fi putut s-o am
dacă nu aş fi fost aşa de proastă.
Iar tu îţi poţi vedea viaţa pe care ai fi avut-o
dacă nu ai fi fost aşa un mârlan.
Cum ţi se pare interviul până acum?
Mârlan se scrie cu "â" sau "î"?
Intră.
- Scuze, vin mai târziu. - Nu, ce problemă ai?
Aş vrea să-ţi prezint un subiect.
Brian, acesta e Neal Sampat. Neal îi scrie blogul lui Will.
- Will nu-şi scrie propriul blog? - Will nu-şi poate găsi propriul blog.
Neal vrea să devină producător, aşa că, din când în când,
încearcă să obţină subiecte. Despre ce e vorba?
Ştii ce e un trol, nu?
O creatură mică ce stă sub un pod
şi te pune să răspunzi la o ghicitoare înainte să te lase să treci.
- Nu există, dragă. - Ştiu asta.
Vorbeşte despre celălalt fel de trol.
Habar n-ai despre ce vorbeşte.
Vorbeam despre celălalt fel de trol.
Mureai şi tu dacă mă susţineai?
Scuze, trolii de pe internet. Este un termen pentru fishing.
Oamenii care intră pe forumuri
şi încearcă să deturneze discuţiile prin afirmaţii incendiare.
- Ce e cu ei? - Se pare că au propriul site.
Ca un sediu on-line. Şi ca să fii acceptat în grup,
trebuie să fii în stare să demonstrezi o acţiune încununată cu succes,
un moment recent când i-ai făcut pe oameni să o ia razna.
Sau, şi mai bine, l-ai determinat pe administrator să închidă forumul.
Să ştii că îmi place. Şi nu e despre Bigfoot.
Notează asta, News Night va prezenta prima povestea lui Bigfoot.
N-o vom face. Nu-ţi nota. Vor vorbi cu tine?
Nu vor vorbi cu un reporter, dar m-am gândit să încerc să ajung la ei.
Sub acoperire? Nu va trebui să spui că ai făcut ceva?
Nu va trebui doar s-o spun, va trebui s-o fi şi făcut.
Cui?
Nu vreau să chinui o persoană nevinovată pentru un subiect,
aşa că va trebui să i-o fac unuia dintre noi.
Nu poţi fi anonim pe site-ul nostru.
Nu, voi ataca pe cineva de la noi de pe alt site.
- Cine va fi? - Încă nu ştiu.
Revino când vei şti, dar ai făcut primul pas.
Mulţumesc.
- Sloan. - În ce toane e?
Nu prea bune, dar lasă-mă să te întreb ceva.
De dragul unui subiect, ce părere ai avea
dacă aş intra pe net şi aş spune nişte măgării despre tine
care ar putea începe o discuţie despre misoginism?
- Ce fel de măgării? - Nu ştiu.
- Care ar fi ideea generală? - Chiar nu ştiu.
- Ceva despre cum arăţi? - Ca de exemplu?
- Aş inventa eu ceva. - Ce ai inventa?
Nu ar fi adevărat. Ceva de genul...
Că ţi-ai făcut rost de un post bun prin mijloace neortodoxe
şi că ai fundul mare. Doar că va trebui să fie...
Fii atent la mine, Sampat.
- Îl am mare? - Bineînţeles că nu.
Bine.
- Pot s-o fac? - Nu poţi.
Dacă vrei, poţi spune că am ajuns în etapa finală
a concursului regional de pronunţie.
Nu-mi va fi de ajutor.
Ştii că mulţi bărbaţi apreciază femeile cu un fund...
Chiar aşa?
S-o lăsăm baltă.
Nu ştiu ce bombăni acolo şi am şi eu problemele mele.
- Jim. - Da?
Vorbesc la telefon cu o femeie care spune că are câteva postări pe Twitter
de la Anthony Weiner şi vrea să vorbească cu noi.
- Şi de ce-mi spui mie? - Eşti cel mai mare?
Atunci o pasez următorului pe linie ierarhică.
Kendra, ocupă-te de fata cu Weiner.
- Gary, ocupă-te de fata cu Weiner. - Tess.
- Tamara. - Am fost angajate în aceeaşi zi.
Eu dimineaţa, tu după-masa. Ocupă-te de fata cu Weiner.
- Vă rog să nu mi-o daţi mie. - Respectă vechimea.
Cine e mai nouă ca mine?
Maggie.
- Încă mă vedeţi? - Pe linia cinci.
Bună, sunt Margaret Jordan.
Sunt producător asociat la News Night.
Bine, poţi repeta?
Aşteaptă puţin.
Vei avea ocazia.
Eşti foarte dornică să-ţi spui povestea.
Nu poţi să dai buzna peste un doctor.
- Şi dacă am o urgenţă? - Te duci la camera de gardă.
Nu există cameră de gardă de psihiatrie.
Ar trebui să existe. Tu ai fi unul dintre pacienţii regulaţi.
- Vrei să ne batem? - Pe bune?
- Nu. -Da.
S-o uita după luminiţa roşie?
S-o uita la câteva minute?
Dacă aş fi psihoterapeutul tău,
sigur m-aş uita la câteva minute.
Nu poţi face asta.
Nu-i bai. Mă place.
- Will. - Scuze.
- Sunt cu un pacient. - N-am nevoie decât de o secundă.
Mă bucur să văd că te-ai întors, dar trebuie s-o faci când ai programare.
Aş putea fi mort până atunci.
Ai gânduri sinucigaşe?
- Nu. - Atunci de ce ai spus aşa ceva?
- Ca să-ţi captez atenţia. - Mă întorc la pacientul meu.
Ascultă-mă. Ţi-am plătit 250 de dolari pe şedinţa pentru patru ani
fără să vin măcar o dată.
Îmi datorezi psihoterapie în valoare de 100.000 de dolari.
Uit de datorie, suntem chit dacă îmi acorzi un minut.
Scuzaţi-mă. Durează doar un minut.
Ai cedat pentru bani. Mă simt cam dezamăgit.
N-am cedat pentru bani. Vei primi şedinţele pentru care ai plătit.
Pari a suferi.
- E nesuferit rău. - A zis că sufăr, nu că sunt nesuferit.
Atunci nu contează.
Care-i baiul?
Fac o mulţime de lucruri greşite pentru audienţă,
şi-mi pun şi echipa să facă lucruri care nu le plac,
îi reped toată ziua, ignor subiecte foarte importante
şi trădez încrederea celor care mă respectă.
Şi am făcut toate astea cât ai bate din palme.
- Poate fi traumatic. - Nu, n-am nicio treabă.
Uite care-i baiul meu: New York Magazine
va publica un articol despre emisiunea mea şi îmi pot alege eu ziaristul.
Şi, deşi puteam alege pe oricine, l-am ales pe fostul iubit al lui Mac.
Desigur.
- Cel cu care te-a înşelat? - Da.
- De ce? - De-aia am venit să te întreb pe tine.
Stai cu mâna deasupra lumânării.
Ce vrei să spui?
Stai cu mâna deasupra lumânării
pentru că tu crezi că şmecheria e să nu-ţi mai pese.
Deci dacă trec şi prin asta, mă fac bine.
- Nu. - De ce?
Pentru că şmecheria nu e să nu-ţi mai pese.
Trebuie s-o ierţi pe Mackenzie.
Mai bine îmi ţin mâna deasupra lumânării până la Paştele cailor.
Ştiu.
Nu m-ai ajutat deloc, dar mersi. Scuze că am dat buzna.
Ştii că în timp ce faci asta,
o faci să sufere pe Mackenzie.
Ştiu.
Vino când ai programare.
N-o fac intenţionat.
Maggie.
Da.
- Sandy? - Da.
- Margaret Jordan. Am vorbit la telefon. - Mă bucur să te cunosc.
- Ai ajuns uşor? - Da.
Am factură de la taxi. Cui i-o dau?
O voi lua eu.
Deci ai câteva postări pe Twitter din partea congresmanului Weiner.
Şi am printurile chiar aici.
"Îmi plac noile tale poze.
Unde ţi-ai lucrat abdomenul?"
Weiner: "Mă bucur că-ţi plac. Când te văd şi eu în costum de baie?"
Sandy: "Când termini şi vii să mă vezi?
Sau doar termini" Weiner: "Fă-mi o ofertă."
Sandy: "Uşa mea e mereu deschisă. Te-ai prins?"
Weiner: "Ce planuri ai cu noi?"
Sandy: "ca să intrăm în atmosferă, ne uităm la The Daily Show şi Colbert.
Apoi când ne-am încins bine, dăm o fugă la librărie
şi înlocuim toate cărţile de Glenn Beck
cu The Audacity of Hope. sau, dacă nu-ţi place asta,
putem doar să ne îmbătăm şi să ne-o tragem."
De ce faci asta?
Pentru că lumea trebuie să ştie ce fel de om e.
Pare că ai participat de bună voie.
Nu ştiam de celelalte femei.
- Ştiai că e însurat? - Desigur.
Nu ştiam şi de celelalte femei.
Am fost păcălită şi cred că lumea trebuie să ştie ce fel de om e.
Ai auzit cumva de un tip Dylan Kagin?
Va fi agentul meu.
Sandy... Îţi pot spune Sandy?
Desigur.
Sandy, congresmanul are multe necazuri.
Şi-a făcut-o cu mâna lui
şi nu cred că va mai reuşi să repare ceva.
Eşti sigură că vrei să contribui şi tu?
Cred că lumea trebuie să ştie ce fel de om e.
Bine.
Vrei să apari deseară în emisiunea noastră?
Aici e o problemă. Apar la Access Hollywood, ET şi Fox.
Cele trei mari. Nicio problemă.
Putem face o înregistrare în câteva minute.
M-ai salvat. Speram să spui asta.
Nu mai spune? Stai aici
şi voi vorbi cu producătorul.
Aş putea primi o cafea cu lapte şi decofeinizată?
Nu se poate, dar voi trimite
pe cineva să-ţi aducă o cafea.
Ţi l-am lăsat pe birou.
Şi, da, l-am semnat.
Nu ştiu nimic.
Leona!
O vorbă?
Spune-i să mi-l arate în avion.
Să nu stăm în stradă.
Charlie, cu acel papion,
arăţi ca un vânzător ambulant de baloane colorate.
Nu, intru în maşină şi ies într-un minut,
o să pară că discutăm ceva sau schimbăm nişte droguri.
Doar un minut.
Vom sta aici, vom zâmbi şi vom aproba din cap,
şi tot aşa, râzând.
Ştim de unde vin poveştile din tabloide.
Vin din realitate.
Doar dacă definim realitatea ca şi pe fantezie.
Şi apar într-o revistă a cărei proprietară eşti.
Ce-ar fi dacă le-aş spune celor de la revista de ştiri
s-o lase mai moale cu prezentatorul nostru?
Numeşti TMI o revistă de ştiri?
Oamenii trebuie să ştie dacă Taylor Swift e fericit.
Asigur un serviciu public pentru sute de mii...
Publicul îţi e recunoscător.
Ce ţi-am spus eu în ziua de după seara alegerilor?
Ca de la prieten la prieten, m-aş opri din a-l denigra pe Will în tabloide.
Ţi-am spus să-l faci s-o lase mai moale cu Tea Party
sau va apărea un context în care
concedierea lui va părea justificată.
- Trebuie să auzi ce spun. - Nu cred că vreau.
Cel de-al 112-lea Congres nici nu fusese învestit
şi s-a luat de Tea Party pentru legea responsabilităţii cu 11 septembrie.
Congresul, cu democraţi şi republicani,
a folosit opt ani 11 septembrie ca o justificare a orice
de la reduceri de taxe până la invazii străine.
Aşa că Will i-a întrebat de ce s-au schimbat
când a venit vorba de poliţişti şi pompieri.
I-ai făcut să pară ipocriţi.
Doar cu înregistrări.
House Financial Services, Comerţul interior,
Keystone XL, Joe Walsh, Allen West,
Paul Ryan, şi am uitat pe cineva?
O, da. Charles şi David Koch.
Zâmbeşte în continuare.
Am pierdut câteva reduceri de taxe
care ne-ar fi ajutat operaţiunile externe.
Şi FCC nici nu ne lasă să participăm la viitoarele licitaţii
pentru că vor să ştie dacă vrem sau nu
să-i investigăm privind legea antitrust.
Deci, ce spuneai că vrei?
Nu vrei să faci asta.
Nu vreau.
Chiar nu vreau.
Dar trebuie şi o voi face.
Şi ca de la prieten la prieten,
anunţă-l că-l mai despart un scandal
şi scăderea unui punct de audienţă de a trece la munca pe internet.
Trebuie să ajung la avion.
Zbor plăcut.
- Dacă nu e ceva important... - Scuze, trebuie să...
- Ascultă. - Sloan.
Dacă nu se schimbă ceva în următoarele 90 de minute,
indicele Dow Jones va închide cu o scădere de 2.5%,
S&P şi NASDAQ vor închide mai jos cu 2,3.
- Dă-mi voie să-ţi explic de ce. - Nu am prea multe acţiuni.
- Dă-mi voie să-ţi explic de ce - Chiar nu pot...
Nu mai evita discuţia!
Am vorbit la telefon cu nişte tipi.
Ascultă citatele. Şi nu provin de la liberali.
Sunt nişte duri de pe Wall Street care, indiferent ce crede lumea despre ei,
ştiu despre ce vorbesc, la fel ca şi mine.
Jamie Dimon de la Chase spune:
"Votul împotriva creşterii plafonului de îndatorare va fi un dezastru moral."
Tipii de la Barclays spun: "Această dezbatere e ruptă de realitate."
Sursa mea de la Goldman: "Dacă republicanii din Cameră continuă dezbaterea,
sper că sunt pregătiţi să marcheze sfârşitul dolarului
ca monedă de schimb internaţional."
Te rog să remarci că nu a spus dacă vor vota împotriva creşterii plafonului.
A spus dacă vor continua dezbaterea.
Doar de atât e nevoie. De nesiguranţă.
De aceea indicele Dow Jones va scade azi cu 230 de puncte.
Deoarece doar dezbaterea, doar îndoiala,
doar posibilitatea ca majoritatea din Cameră să comită
cea mai mare greşeală împotriva acestei ţări
de la Războiul de secesiune
ce a determinat căderea dolarului.
Sloan, înţeleg. Îţi jur că înţeleg.
Dar poţi spune acelaşi lucru şi la finalul emisiunii?
Nu te preface că nu ştii că majoritatea urmăreşte cel mult 10 minute de ştiri.
- Primele 10 minute. - Votul are loc abia mâine seară.
Şi e doar primul vot. Chiar tu ai spus că e de faţadă.
De ce trebuie să-l prezentăm în seara asta?
Trebuia să-l prezentăm de câteva săptămâni.
De ce trebuie să-l prezentăm în seara asta?
Ca să le dăm timp oamenilor să-şi sune reprezentanţii din Congres
şi să le spună: "Dacă te joci cu soarta şi
credibilitatea Trezoreriei americane, eşti concediat."
Să le dăm timp oamenilor să blocheze liniile birourilor locale.
Să le dăm timp oamenilor să spună:
"Sunt un conservator cu taxele şi
trebuie să introduci înapoi cuiul în grenadă imediat!"
De aceea.
Voi face tot ce pot.
Te rog.
Nu-ţi fă griji.
E doar frustrată că nu poate răspândi vestea despre
o urgenţă globală decât dacă-i permiţi tu.
Mă bucur că m-ai luminat.
Ştii ceva, Mackenzie?
Nu eu am venit aici.
Poţi spune ce vrei despre mine, dar eu nu ţi-aş fi făcut una ca asta.
Will are întrebările?
Tess îi dă cartoanele chiar acum.
- E bună lumina? - Da.
- Cum o anunţăm? - Tocmai voiam să te întreb şi eu.
Vedem noi mai târziu.
- Sandy. - Da?
Mă numesc Mackenzie. Sunt producătorul...
Executiv al News Night.
- Mă auzi bine? - Da.
Îţi mulţumesc că ai avut răbdare cu noi.
Will îşi pune sacoul şi cravata
şi ne putem apuca de treabă.
- E uşor. - Te-ai prins.
Bună, te admir foarte mult.
- Sunt Sandy.
Ce faci?
- Suntem gata de înregistrare? - Da.
- Doar să-mi spui numărătoarea. - Will.
Da, sunt sigur că vreau să fac asta.
Doamne, dă-mi un semn că nu fac o prostie.
Am rămas fără curent.
Întreaga clădire a rămas fără curent.
Nu ştiam că are o sincronizare atât de comică.