Will, este un comentariu pe site pe care trebuie să-l vezi..
"Am un glonţ şi pentru tine. Crezi că îmi arde de joacă?"
Charlie, vreau să fie protejat până va fi prins tipul ăla.
- Nici vorbă. - Nu vei avea de ales.
- Compania de asigurări hotărăşte. - Cum vom colabora?
Sunt cu tine oriunde vei fi în afara casei sau biroului.
Că veni vorba de colega ta de cameră, am o idee grozavă.
Îi fac lipeala cu Jim.
Ea e colega de cameră a lui Maggie, Lisa.
- Mă bucur să te cunosc. - Şi eu.
Nu suntem împreună.
Mă sună seara şi mă întreabă: "Să vin la tine?"
- Şi eu ce să-i răspund? - "Da".
- O pierd pe Maggie? - Nu.
Te pricepi la chestiile astea?
Nu.
Tot acest dosar. Fiecare pagină e despre Mackenzie.
Ai multe pe suflet de multă vreme.
Lucruri grave. Eşti vânat.
De unde ai acest număr?
- Nu contează. - Contează pentru mine.
Charlie, acesta e primul dintr-o serie de apeluri
şi singurul său scop este să-ţi demonstrez
- credibilitatea mea ca sursă. - Şi dacă mi-ai spune cine eşti?
- Să zicem Deep Throat. - Nu-ţi zic Deep Throat.
Ăsta e un pseudonim sacru.
Şi, apropo, Deep Throat i-a spus lui Woodward numele la primul apel.
A spus: "Bună, sunt Mark Felt.
Sunt directorul adjunct al FBI
şi vreau să discutăm despre subiectul la care scrii."
- Deci, cine eşti? - Nu-mi pasă cum îmi zici.
Zi-mi "Întârziatul la cină". Nu te sun ca să-ţi dau un pont.
Doar îmi stabilesc credibilitatea.
Dar nu-ţi stabileşti credibilitatea.
- Sunt pe cale să o fac. - Fă-o atunci.
În aproximativ 90 de minute, vei primi un e-mail
de la Casa Albă care te va pune la treabă.
- Chiar aşa? - Asta-i tot.
Să le spun oamenilor mei să se apuce de treabă acum?
- Şi ce să facă? - Tu să-mi spui.
Dacă aş fi putut, ţi-aş fi spus deja.
La ora 9:00, vei primi un e-mail
de la secretarul de presă al Casei Albe Jay Carney
în care ţi se va spune să treci la treabă.
Şi când se va întâmpla asta, vei şti că nu glumesc.
- E cineva în pericol? - Nu.
E cineva în pericol şi tu nu-mi spui...
Nu-i nimeni în pericol, Charlie. Nu te-am sunat ca să te sperii.
Doar îmi stabilesc credibilitatea.
De ce? De ce trebuie să te consider credibil?
Alo?
- Ce a fost asta? - Nu ştiu.
Ar trebui să spui câteva cuvinte.
- Serios? - Da.
- Ce să spun? - Ce ai vrea să spui?
"Vă rog să ieşiţi afară"?
Toată lumea, Will vrea să spună câteva cuvinte.
Chiar nu vreau. Dar, vă văd pe toţi aici,
în apartamentul meu, socializând.
Colegi, prieteni, familie...
în apartamentul meu
ca în coşmarurile mele.
Petrecerea în care sărbătorim un an şi o săptămână
de când spunem Ştirile serii 2.0.
Vă mai amintiţi?
Cred că vom ajunge şi la Ştirile serii 174.0,
dar sunt sigur c-o să ne iasă bine într-una din zile.
Aşa că, distraţi-vă!
Şi, vă rog să ştiţi din adâncul sufletului meu,
că nu voi considera o nepoliteţe dacă veţi pleca mai devreme.
- Bine? - Gâştelor.
Reluaţi ce făceaţi.
Bun, actriţa australiană.
- Nicole Kidman. - Nu, ea a jucat în Spiderman.
- Timpul. - E Christian Bale.
Englez, Batman şi bărbat.
La cine mă gândesc?
- Sus aripile. - Jos aripile.
Nu-i acolo.
Să vă fie clar vouă, tinerilor,
nu e în scop recreaţional. Ci medical.
Când eram la liceu, aruncam deja
binişor la softball, ce forţează piciorul de aterizare.
De asemenea am şi epicondilită la cot datorită felului în care aruncam mingea.
Dacă vrei să te droghezi, eu n-am nimic împotrivă.
Nu-i nevoie să cauţi la" Sfatul medicului" ca să vii cu ceva simptome.
Nu vreau să mă droghez. Doar vă spuneam ce mare atlet am fost,
dar m-a costat şi am rămas cu durere la cot şi genunchi.
Şi experţii spun că marijuana reduce durerea şi inflamaţia
cu mai puţine efecte secundare decât medicamentele obişnuite.
- Care experţi? - Cei de la"Sfatul medicului".
În fine, îţi mulţumesc ţie şi amicului tău din LA că mi-aţi adus asta.
Nicio problemă. Zicea că e cam tare.
Aşa că ar trebui să foloseşti doar un sfert.
Şi când spune amicul meu că e tare, atunci e tare.
Am luat şi eu.
Bravo! Atunci simte-te bine
şi ne vedem în 12- 14 ore.
E în regulă. Am o toleranţă incredibilă.
De-aia nu mai simt tableta de Vicodin.
Ai luat Vicodin şi apoi două "prăjiturele"?
E bine. Eşti bine.
Numai să eviţi lucrurile periculoase.
Electricitatea. Înţelegi tu, nu ieşi afară.
Sunt bine. Nu simt nimic deosebit.
- Vei simţi. - Ai să vezi.
Corpul meu are toleranţă a zece bărbaţi.
Doctorii m-au declarat o minune a medicinei.
Bine, dar mai bine stai întins.
Dar dacă vrei să vezi o minune,
Kaylee va concura cu Jim la Guitar Hero
şi Kaylee va fi legată la ochi.
- Ar trebui să vii să vezi. - Voi veni.
Uită-te la asta. E de la Mike Tapley.
"Sunt disponibil. Sună-mă!"
Aşa inviţi pe cineva la întâlnire?
"Sunt disponibil. Sună-mă!"
Cât e ceasul?
8:25.
Am primit un bip. Poţi verifica tu? E în buzunar.
O fi mama lui Jim care mă imploră să-l iert.
Eu chiar ştiu să cânt la chitară.
Trebuie doar să spui că sunt mai bună şi mă opresc.
Sunt mesaje de pe Twitter.
Citeste-mi-le tu! Şi să-mi spună cineva dacă Jim se abţine din plâns.
Cineva pe nume Monstrul îţi trimite un link la nişte super-fotografii.
- Steve Martin spune, "Îmi place ca antichităţile mele să fie noi."
Iar The Rock spune, "Mi s-a spus că vom zgudui lumea.
Tărâmul celor liberi şi curajoşi. Mândru să fiu american."
Cred că Fast Five au câştigat în weekend.
Nu, înseamnă că se întoarce.
The Rock se întoarce să-l facă praf pe Triple H.
Nu mai cânta. Ai pierdut de acum 10 minute.
Zicea cineva că eşti aici ca să lucrezi într-o duminică seara
în timpul unei petreceri, iar eu am crezut fără nicio reţinere.
Urmăream camerele video de noapte.
Sunt în regulă.
Ciudat cum camerele de noapte
seamănă cu un meci Mets-Phillies.
Nu-i aşa?
- E Lisa. Ar trebui să vorbeşti. - E în regulă.
Trebuia să fie aici. Poate s-a întâmplat ceva.
Sunt sigur că îşi aranja părul.
- Îşi aranja părul? - Asta face?
Da. Răspunde.
Cred că a renunţat.
Bună, Lis'.
Am format la alt computer?
Nu, omul tău e chiar aici.
- Se uită la nişte pornache. - Nu.
- Unde eşti? - La cinci minute de voi.
Merg. Am pus FaceTime pe telefon. Mă vedeţi?
Ar trebui să te uiţi pe unde mergi, altfel vei-
- Ce? - Scuze.
- Eşti bine? - Nicio grijă.
- Seară frumoasă. - Eşti bine?
Da, am intrat într-un pieton care avea şi el FaceTime pe telefon.
Te rog să nu traversezi vreo stradă.
Voiam să te sun şi am văzut că eşti on-line.
- Nu eşti la petrecere? - Desigur.
- Aveam puţină treabă. - Să se uite la ceva pornache.
- Mets-Phillies? - Doar să văd cât e scorul.
Am inventat o nouă expresie.
Eşti pregătit? E paralizant.
- Îmi place. - Încearcă.
- E paralizant. - Nu, e nasol.
Poţi s-o faci şi tu. Aproape am ajuns.
- Va fi paralizant. - Serios, nu.
- Bine. - Bine, ajung într-un minut.
- Te iubesc. - Şi eu, de asemenea.
Poate dacă te holbezi destul la hârtia aia,
timpul se va da înapoi
şi ultimele 10 secunde vor dispărea din univers.
Mai întâi, putem cădea de acord
că uneori fiind conectat la tehnologie face mai mult rău
Te iubesc şi eu, de asemenea?
Uite ce s-a întâmplat. Lisa mi-a spus aseară că mă iubeşte.
- Da? - Da.
- Face asta cam devreme. - Sunt întru totul de acord.
Lasă acordul pentru că sunt sigură că nu vom fi de aceeaşi părere.
Tu ce părere ai de asta?
De ea? Ce părere ai de ea?
- Eu nu simt la fel. - Nu?
O plac. E chiar drăguţă
şi haioasă şi incredibil de sexy.
Chiar foarte sexy cu o alură de sexoasă...
- M-am prins. - Şi îmi place noua expresie.
- E paralizant. - Mai bine nu.
- Dar n-o iubesc. - Nu?
Nu.
Tu ce ai spus când ea a zis, "Te iubesc"?
- Am zis, "Şi eu te iubesc." - Bineînţeles.
- Orice altceva părea nepoliticos. - Şi apoi i-ai spus din nou.
Nu, am zis, "Şi eu, de asemenea."
Ce înseamnă că mă iubesc pe mine.
Şi aşa e. Mă uit în oglindă şi îmi place ce văd.
Am fost într-o expediţie ca să aflu cine e Jim Harper...
- Mai taci. - Bine.
Nu poţi să-i tot spui că o iubeşti, dacă nu e aşa.
Tocmai de aceea nu voiam să răspund la telefon.
Crezi că dând vina pe mine vei avea de câştigat?
- Nu. - Ce ai de gând să faci?
E clar că trebuie să plec din ţară.
- Trebuie să te desparţi de ea. - De ce?
Nu poţi să fii într-o relaţie
în care unul e aici, iar celălalt acolo.
Pe bune. Unde-i Don?
Don e în avion, se întoarce din DC.
- Şi asta s-a vrut o metaforă? - Nu.
- Cred că s-a vrut o metaforă. - Trebuie să mă despart de ea?
Da.
Nu crezi că o va lua prin surprindere după ce i-am zis aseară?
Ba da. Cred că va fi o surpriză.
Îi voi scrie o scrisoare frumoasă.
- Nu! - Toată lumea primeşte scrisori cu plăcere.
Nu eşti peste mări, luptând în Primul Război Mondial.
Trebuie să-i spui în faţă şi în seara asta.
- În timpul unei petreceri? - Nu.
Când ajunge, îi spui că vrei să faceţi o plimbare.
Stai puţin.
- Şi nu e chiar aşa de sexy. - Ba da, e.
Datorită chipului ei frumos?
Da, sigur asta e!?!
- Cred... - E de la Mike Tapley.
"Sunt disponibil Sună-mă!"
De ce ar vrea Tapley să-l suni?
Înţeleg că are atuuri fizice...
Tapley? Propriul nostru analist pe Securitate.
Stai aici şi află ce vrea.
- Cu ce încep? - Începe prin a-l întreba
"Ce vrei să spui?"
Nu mă lua de sus, American Gigolo.
Nu te luam...
Ascultă. - Mai cântă.
Am primit un e-mail ciudat de la Mike Tapley.
- Şi eu. - "Sunt disponibil Sună-mă!"
De ce se dă la amândoi?
Nu se dă la niciunul dintre voi.
Spune că e disponibil să intre în direct.
- Pentru ce? - Când?
- Acum. - Ce tot spui?
Aşteptaţi.
- "Treceţi la treabă." - De la cine e?
De la Casa Albă. Al tău ce spune?
"POTUS se va adresa ţării la 10:30 EST
într-o problemă de securitate naţională."
Staţi puţin.
- Kaylee, nu? - Care-i baiul?
The Rock, are un văr în Navy SEAL?
- Da. - Spune-mi ce a postat pe Tweeter.
Um...
"Tocmai am aflat că vom zgudui lumea.
Tărâmul celor liberi şi curajoşi. Mândru că sunt american."
- Se întoarce să-l răzbune pe Triple H. - Nu.
Faceţi linişte.
Will, opreşte muzica.
Opreşte-o!
Martin, aruncă-mi telecomanda. E chiar lângă tine.
Suntem bine.
Martin, aruncă-mi telecomanda. E chiar lângă tine.
Preşedintele va vorbi în 90 de minute într-o
problema de securitate naţională. E tot ce ştim deocamdată.
Peste 30 de minute, vreau să ştim mult mai multe.
Patru oameni într-un taxi. Să mergem.
Ce crezi că e?
Ar putea fi Gaddafi. Ar putea fi Iranul.
Poate au tras asupra unei nave în Golf.
Jimmy Carter tocmai s-a întors din Coreea de Nord.
Poate a aflat ceva. Poate suntem atacaţi.
Dar ce crezi tu că e?
Cred că l-am prins pe bin Laden.
- Câţi oameni duce liftul tău? - Ce?
Câţi oameni duce liftul tău?
- Şase. - Sună la portar.
- Numai sus şi jos, fără opriri. - Da. Lonny!
Aduc maşina. Aşteaptă în hol.
- Nu ieşi pe trotuar. - Da.
Luaţi-l şi pe Lonny în lift.
- Da. - Ce se întâmplă?
E o ştire de ultimă oră, dar nu ştim despre ce,
dar preşedintele va face declaraţii la 10:30.
- Nu ştii ce e? - Nu.
Pot veni şi eu? Stau într-un colţ.
Desigur. Dar o dată ajunşi acolo,
nu mai poţi pleca sau comunica cu nimeni.
Ce crezi că se întâmplă?
Nu ştim. Dar trebuie să fiu cinstit,
poate fi foarte bine sau foarte rău.
E ca...
- Parcă se străduieşte prea mult. - Da.
Parcă se străduieşte să arate că totul e bine.
Cam aşa e.
Despre ce vorbiţi?
- Don crede că Maggie... - Prea tare.
- Se străduieşte să păstreze aparenţele... - Mult prea tare.
- ...că e fericită cu el. - Întreg avionul. Om chiar aici.
Tot mormăi de viaţa ta amoroasă de vreo două săptămâni.
- Ciudat de tare. - Inclusiv aseară la cina festivă.
Sunt reporter economic şi secretarul Trezoreriei
s-a întors spre mine şi m-a întrebat, "Când ne mai scuteşte cu Maggie?"
A fost jenant pentru mine
şi m-a întrebat chiar după ce i-am dat foc din greşeală.
Nu deschide încă telefonul.
- N-am aterizat. - Eu l-am pornit de la 150 m.
Eu îl deschid pe al meu după ce îl văd pe altul deschizându-l.
Încurcă sistemele de navigaţie.
Pista e chiar în faţă.
Tu îţi foloseşti sistemul de navigaţie
din stradă până în garaj?
Nu am alee, garaj sau maşină,
dar de ce nu presupunem că pilotul ştie...
Dle, îi luaţi telefonul?
Vă pune în pericol viaţa dv şi a celorlalţi pasageri.
Nu fac aşa ceva. I-a dat foc secretarului Trezoreriei.
- E adevărat. - De ce?
Ca să le arăt celorlalţi că pot.
Doamnelor şi domnilor, bine aţi venit pe aeropotul LaGuardia din New York
unde ora locală este 9:07.
- Vă rugăm să... - Acum e în regulă?
Sau crezi că nu dibuie aeroportul de aici?
Ţin foarte mult la siguranţa.
Sunt sigur că dacă am merge la pompieri,
Timothy Geithner ar spune asta... Fir-ar!
Telefonul meu a fost pornit mereu. S-a descărcat.
Puteţi să vă verificaţi mesajele
şi să vedeţi dacă trebuie să aflu ceva?
De la fata mea. "Tati, eşti cel mai deştept din lume?"
- Da. - Mai caută.
"Dră Sabbith, o doamnă îşi încheie mereu nasturii până-n gât.
Dacă ai face-o şi tu la televizor, ai fi o doamnă.
Dacă ţi-ai uda hainele în faţă, mi-ar plăcea şi asta."
E de la un admirator.
- Mai caută. - Rahat.
Ai primit şi tu?
Scuză-mă, schimbi locul cu dna?
- Aproape am ajuns. - Ştiu că pare absurd, dar o faci pt mine?
Îmi dai numărul de telefon?
- Nu. - Sigur. Ţi-l dau eu.
- Dacă mi-ai da o şansă... - Câţi ani ai?
- Destui. - Îţi voi da o şansă.
Primul test e dacă vrei să schimbăm locurile fără să ceri nimic.
- Da. - Scuzaţi-mă.
Trebuie să staţi jos până ajungem la poartă.
- Îmi dai puncte fiindcă am încercat? - Aruncă-mi telefonul tău.
- Crezi că mai sunt la petrecere? - Nu şi acum.
Aşteptaţi până coborâm.
Sunt multe pe care nu le ştim
şi multe ce nu pot fi spuse cu voce tare.
- Ce se întâmplă? - Vedeţi?
Nu, avionul se opreşte.
Doamnelor şi domnilor, vă vorbeşte căpitanul.
Cum nicio faptă bună nu rămâne nepedepsită.
Am ajuns cu 10 minute mai devreme, dar nu există poartă liberă.
Nu.
Mai durează câteva minute.
Puteţi schimba acum locurile?
Nu uita, deja am trecut primul test.
Scuzaţi-mă!
- Trebuie să staţi jos. - Dar ne-am oprit.
Încă putem pleca.
Trebuie să staţi jos până când căpitanul opreşte alarma pentru centuri.
Dnă, avem o urgenţă.
Dle, regulile FAA spun că trebuie să staţi jos...
- Sigur. - ...cu centurile puse
până când am ajuns la poartă şi căpitanul...
- Înţeles. - ...a oprit alarma pentru centuri.
Nu e numai pentru siguranţa dv.
Aţi putea cădea pe unul dintre ceilalţi pasageri.
- Înţeles, dnă. - Vă rog să nu mă faceţi să repet.
Dacă îmi permiteţi: Ne-am oprit. Da?
Şi pilotul a spus că mai durează câteva minute.
Dacă avionul porneşte în timp ce colega mea şi...
- Lester. - ...Lester schimbă locurile,
va avea 2 km/h.
Sus ne-aţi lăsat să ne plimbăm la 885 km/h.
M-am gândit că poate putem aplica logica
şi vedem ce deducem.
Insultarea mea nu vă va face bine.
- Nu vă insultăm. - Nu-mi răspunde nimeni.
Îi suni pe cei cu metroul.
Sună-i pe cei ce merg cu taximetrul.
Trebuie să ne laşi să coborâm.
Nu vă permit să deschideţi centura de siguranţă.
Credeţi că vă las să coborâţi?
Dacă aţi şti ce ştim noi... care nu e mare lucru...
aţi fi imediat în urma noastră, şi ei la fel
iar mai pe seară cred că aţi spune,
"Dacă aş fi fost mai cooperantă cu pasagerii aceia."
Iar mai pe seară tu ai spune,
"Aceste cătuşe îmi rănesc încheieturile."
Bun, nu se lasă. Am nevoie de informaţii.
Dacă ar fi ştiut mai multe, ne-ar fi spus, nu?
Tot sunăm la birou, dar cred că trebuie să aşteptăm.
Aşteptare, răbdare... Asemenea vorbe, ultima mea opţiune.
Ia telefonul cuiva şi sună.
Lester.
Andy, cei mai mulţi din echipa mea sunt copii.
Acum cinci ani, jumătate dintre ei lucrau la revista şcolii.
- Will, nu putem... - Trebuie să-mi dai nişte indicii.
Noi credem că e bin Laden. dacă greşim, doar dă din cap.
Nu am cum.
Vom face precum Carl Bernstein din Toţi oamenii preşedintelui.
Voi spune că e bin Laden şi voi număra până la 10.
Dacă nu mă întrerupi, înseamnă că la asta trebuie să lucrăm.
Eşti gata? Unu...
Doi...
Stai puţin. Aici au încurcat-o şi în film.
- Trebuie să te las. - Nu, el nu a...
Tipul a înţeles greşit indicaţiile.
Andy?
Nu ne mişcăm.
- Se construieşte. - Duminică seara?
Lucrează duminică pentru a nu încurca traficul.
Ăsta va fi un oraş minunat după ce îl vor termina de construit.
Stai calm.
Unde suntem, la 22 de străzi?
Te voi duce eu acolo.
Voi alerga.
- Nu, n-o vei face. - Pot alergă rapid.
Nu poţi ieşi din maşină fără mine.
văd că te gândeşti la asta.
N-o face!
De ce-ţi pui telefonul în buzunar?
Nenorocitul!
Întoarce-te! Nu eşti în siguranţă!
McAvoy, întoarce-te! Fir-ar al naibii!
- Dle, aveţi o problemă? - E un tip ce aleargă spre vest.
- O va lua spre nord pe strada 5. - Calmaţi-vă!
Sunt calm, dle poliţist. Dar omul acela nu poate...
- Vă rog să vă întoarceţi în maşină. - Cheile sunt în contact.
Nu aţi putea s-o mutaţi dv din drum?
- Sunt bodyguard. - Calmaţi-vă!
- vă rog să mă ascultaţi. - Întorceţi-vă şi puneţi mâinile pe maşină.
- Dle poliţist... - Întorceţi-vă şi puneţi mâinile pe maşină!
- O să-l omor! - Ce-ai spus?
- Dlor poliţişti, sunt înarmat. - A spus că e înarmat.
- Pune mâinile pe maşină. - Am permis de port-armă.
Şi aveţi acum o armă la dv?
Sub haină, pe partea stângă.
E încărcată cu piedica pusă.
permisul e în buzunarul de la spate.
Lucrez pentru Blue North Security şi clientul meu e singur.
Eşti un tip mare, da? Nu face ceva care să ne enerveze.
N-am ce face dacă sunt şi mare şi negru în acelaşi timp...
Puteţi oriunde pe aici.
Bucătăria e acolo cu...
- Cu... - Pop-Tart.
De ce ai ales Pop-Tart?
Nu ştiu, dar nu mai terminai propoziţia aia niciodată.
Staţi la locul vostru. Şi, nu uitaţi,
nu veţi auzi nimic. Vă rog şi mulţumesc mult!
Cât durează să pregăteşti studioul?
15 minute. Iar regia o pregătim chiar acum.
Vorbeşti cu DC?
Încep în 20 de minute.
- Cu ce? - O filmare în direct cu Casa Albă.
Să ştie că din New York difuzăm asta şi că nu au voie să spună nimic
- Până nu ne dă voie Charlie. - Ai idee când intrăm?
Preşedintele vorbeşte în 45 de minute.
Dacă vom afla ceva înainte, atunci vom intra.
Gary. Ai încercat la Gary?
Linişte!
Să ne organizăm.
Ce ştim, mai exact? Şi ce ştim sigur.
Preşedintele va vorbi la ora 10:30 într-o problemă de securitate naţională.
- Ce altceva? - Asta-i tot.
Asta ştiam şi acum 20 de minute.
Ca să fim înţeleşi, intră şi în programele obişnuite.
Adică peste Desperate Housewives, Celebrity Apprentice, Brothers and Sisters.
Asta înseamnă mulţi bani pierduţi din reclame.
- Nu putea aştepta până dimineaţă. - E bin Laden, Mac.
Noi ne dorim să fie bin Laden.
Să nu lăsăm sentimentele să ne întunece judecata.
E clar că urmărim subiectul bin Laden.
Dar să discutăm ce altceva ar mai putea fi.
- Gaddafi. - Pregăteşte cu o echipă subiectul.
Un atac extern.
Nimeni de la Externe sau Apărare n-ar spune nimic?
Dacă nu-şi asumă nimic, înseamnă că n-au habar ce se întâmplă.
Cine a avut subiectul cu monitorizarea lui Moş Crăciun?
Când am vorbit cu tipul de la NORAD ne-a spus că urmăresc
o sanie mare cărată de reni.
- Eu m-am ocupat. - Vorbeşte cu el.
Crezi că tipul ştie ceva?
Aş fi surprinsă, dar nici nu stau cu mâinile în sân.
Să gândim neconvenţional. Foarte neconvenţional.
- Hai că zic eu. - Ce?
Un studiu publicat în Revista de astrofizică estimează că
există 10 trilioane de sisteme planetare în universul cunoscut nouă.
- Tu din care vii? - A spus neconvenţional.
Apoi a adăugat foarte neconvenţional.
În plus, e aproape sigur că inteligenţă...
Sugerezi că am avut contact cu fiinţe de pe alte planete?
Asta sugerezi?
- Ai spus foarte neconvenţional. - Revino cu picioarele pe pământ!
- Certificatul de naştere. - Ce e cu el?
Dacă e un fals şi preşedintele demisionează?
Cred că mai degrabă îl vedem pe ET în balconul Truman.
- Deci să pregătesc... - Nu.
Unde-i Will?
Unde-i Elliot?
Elliot, Sloan şi Don...
Am vorbit cu ei, dar sunt blocaţi lângă un hangar pe LaGuardia.
Maggie, dă jos praful de pe materialele cu bin Laden.
- Tess, te ocupi de Gaddafi. - Bine.
Jim, fă ce faci tu şi obţine informaţii
şi pune secretarele să ne pună în legătură cu consilierii pe Securitate.
Poţi începe cu Mike Tapley, care e disponibil.
La treabă.
Ce?
Preşedintele ne va spune ce se întâmplă la 10:30.
Ne va spune el. În ce constă marele folos
dacă anunţăm cu cinci minute mai devreme?
America e sigură că bin Laden trăieşte.
Dacă îl pot anunţa mort cu un minut mai devreme,
toată cariera mea de ziarist de până acum a meritat.
În regulă.
Am aflat de la cineva din Casa Albă
că aduc un generator de rezervă în Biroul de Est.
Mac, vorbeşte din Biroul de Est.
Preşedintele nu dă veşti proaste din Biroul de Est.
O face din Biroul Oval sau din Sala de şedinţe.
Bun. Ascultă...
Nu crezi că e despre OZN, nu?
N-o lua pe arătură, te rog!
- E la toaletă. - Mulţumesc.
- Ce ai aflat? - Ăsta-i iubitul tău?
- Da. - Nu. Da.
Nu sunt genul căruia îi plac aventurile.
- El e cu Maggie. - Mersi, Pete.
- Ce ai găsit? - Conform FlyersRights.org,
putem completa o petiţie ca să solicităm să fim evacuaţi din avion,
dar nu e clar de câte semnături avem nevoie.
N-avem timp să umblăm cu o petiţie. Altceva?
Un site care prezintă şapte feluri în care poţi fi dat jos din avion,
Inclusiv ţipatul, opinii politice nepopulare. Pot să fac asta.
Îmbrăcat necorespunzător.
- Dă-ţi hainele jos! - Dezbracă-te tu!
Se pare că eu rămân cu...
Lester, s-ar putea să-mi vărs năduful pe tine!
- Generator în Biroul de Est. - Nu-i o veste proastă.
Elliot, să încercăm...
Frate, Gingis-Han ăla a avut nişte idei bune.
- Vezi ce s-a întâmplat? - Da.
Cel mai rău lucru.
Eu sunt la pământ şi nimeni n-a murit.
Treci la locul tău, pune-ţi centura.
Sigur, dar va trebui să-mi mai arăţi o dată
pentru că nu mi-am mai pus, până acum, niciodată centura.
Opreşte.
Poarta e chiar acolo. E chiar la fereastră.
Pot s-o văd. Practic, o ating cu mâna.
- Linişteşte-te. - E chiar acolo!
Vă vorbeşte căpitanul.
- Veşti bune... avem poartă. - Mulţumesc.
- Dar trebuie să fim remorcaţi. - Nu!
Deci mai durează câteva minute.
Lăsaţi-mă să cobor şi voi împinge eu
avionul până la poartă.
Maggie e o fată tare norocoasă!?!
Nimeni nu ne-a cerut să trecem pe sistemul de transmisiune de siguranţă,
deci nu se îndreaptă nicio rachetă nord-coreeană spre San Diego.
Nimeni nu ştie nimic la CDC,
deci nicio fiolă cu variolă nu s-a spart
în mijlocul Madison Square Garden.
Avem un computer care monitorizează toate transmisiunile poliţiei
şi ne atenţionează la anumite cuvinte.
N-a fost niciun act de terorism domestic,
deşi există o petrecere studenţească în statul Michigan
care va fi depăşită.
Ştiţi că e bin Laden, nu?
Crede-mă, când vom şti că e bin Laden, te vom anunţa.
Mă aşteptam să fie mai zăpăceală.
Încă din prima zi aici a lui Mackenzie,
facem repetiţii o dată pe lună. Simulări.
Evident că mereu apar lucruri imprevizibile.
Salut, pretenaş.
- O, Doamne. - Eşti bine?
- Da. - Mac e îngrijorată.
Ne-am blocat în trafic, aşa că am alergat până aici.
Te-am tot sunat.
M-am gândit că ar fi mai bine să alerg decât să vorbesc la telefon.
Ce-i aia?
M-am oprit să-mi iau un falafel.
Vreau să îl...
Bun. Mersi. Ceva noutăţi?
E vorba de bin Laden sau Gaddafi.
Şi Casa Albă întârzie cu 15 minute până la 10:45.
Ai remarcat vreodată că
nu am reuşit să cădem de acord cum se scrie Gaddafi?
"Q-A," "K-A," "G."
Will, poţi să...
Gaddafi ar fi fost o operaţiune NATO.
Am vorbit cu Wesley Clark care
a sunat la cartierul NATO din Bruxelles. Nu ştiau nimic.
Ai vorbit deja la NATO?
Când îmi luam falafel-ul.
Kaylee.
Trebuie să contez pe discreţia ta.
Nu-ţi poţi imagina cât de importantă este seara asta.
Vei fi extraordinar.
Bea multă apă.
Bine.
Deci mă duc în biroul meu şi...
văd eu ce fac.
Dacă nu e Gaddafi, nu înseamnă atunci că...
Cum am spus, când vom avea confirmarea veţi şti şi voi.
- Întoarce-te la treabă. - Da.
Puteţi vedea că biroul de presă e gol.
Ziariştii acreditaţi la Casa Albă încep să sosească,
dar îşi ocupă locurile de lângă
intrarea de nord-vest.
- Mac, mă auzi? -Da.
Keith Urbahn, care-i şeful de cabinet
al lui Donald Rumsfeld, a postat pe Twitter:
"Mi se spune de către o persoană de încredere
că l-au ucis pe Osama bin Laden. Lua-l-ar naiba!"
- Avem postarea. - Vrem să dăm ştirea.
- Nu se poate. - Nu vom spune că e confirmată.
Să anunţăm postarea.
Jane, aici ne trebuie dublă confirmare,
- Şi noi nu avem nici măcar una. - Postările pot fi anunţate.
Ştii câte postări există?
Doar una de la fostul şef de cabinet al Ministrului Apărării.
Îmi pare rău că va trebui să baţi apa în piuă în continuare.
Avem un montaj cu alte anunţuri făcute din Biroul de Est.
- Ţi-l trimitem. - Mac, suntem la opt străzi de Casa Albă.
- Ne-ar plăcea să dăm nişte ştiri. - Atunci găseşte câteva, Jane.
Will e aici.
- Mac? - Ai legătura, Jane.
Preşedintele trebuia să se adreseze naţiunii la ora 10:30.
Dar ni s-a spus că mai degrabă la ora 10:45.
Dacă abia aţi deschis televizoarele, voi recapitula pentru dv
Vom fi gata să dăm ştirea. Nu trebuie să mai dureze mult.
Pe unde ai umblat?
Erau muncitori din construcţii. Trebuie să intru în direct.
- Ce vrei să spui? - Că nu e Gaddafi.
Am aflat de la NATO că nu e o operaţiune în Libia.
Şi am aflat de la Londra şi Paris că nu are legătură cu Gaddafi.
- Nu e Gaddafi. - Păi cine spune că e?
Continuăm să credem că Gaddafi...
E ceva legat de Gaddafi.
Eşti de acord cu generalul că în Libia
vor continua ostilităţile sau că acum, odată cu moartea lui Gaddafi...
Anunţă-i că New York e pregătit.
Voi intra şi voi spune că nu e Libia,
şi apoi dau legătura înapoi la Washington
- Până avem confirmare din două surse. - Bun.
Bun, să-i anunţăm că New York e gata.
Voi intra şi voi spune că nu e Libia,
şi apoi dau legătura înapoi la Washington până avem confirmare din două surse.
- Ai mai spus asta o dată.
Eşti bine?
Am senzaţia că e o cravată ciudată.
- Nu reuşesc să... - care-i problema?
Nu mai ştiu cum se face un nod Windsor.
Pot face alte noduri de cravată.
- Will? - Dar nu-mi folosesc acum.
Ce-i în neregulă cu tine?
Sunt drogat, bine?
- Sunt drogat bine. - Ce?
- Am luat... - O, nu.
- Nu, sunt în regulă. - O, Doamne!
Prietena lui Neal... şi ar trebui s-o vezi,
poate cânta la Guitar Hero legată la ochi.
- O, Doamne! - Ai dreptate. Nu contează.
Stai să-ţi spun de la început. Când joci softball,
foloseşti un picior cu care sari şi unul cu care aterizezi.
Piciorul de aterizare, după cum vezi,
primeşte o greutate mare când aterizezi aşa.
Boom. Aşa. Şi marijuana...
Nu se poate întâmpla aşa ceva. Nu poţi face asta.
- Sunt o minune a medicinii. - Nu poţi intra în direct.
Corpul meu are o toleranţă melatolica...
- Metabolică. - Şi eu cum am zis?
- Will! - Mackenzie, ascultă-mă!
Nu se poate ca eu...
să nu prezint ştirea asta.
Înţelegi, nu?
Desigur.
Nu te voi dezamăgi.
Ştiu.
Îl avem pe Obama.
Bin Laden.
Pe-asta am zis-o deja.
Să ne gândim la oamenii care ar şti.
- Păi, POTUS. - V-POTUS.
- Şeful Consilului Apărării. - Bill McRaven.
- Gates. - Panetta.
- Oameni buni! - Au fost fie trupele Delta, SEAL,
- sau un asasin al CIA. - Oameni buni!
- Ce-aţi zice de o dronă? - Nu cred că au folosit o dronă.
Ar fi avut nevoie de o stabilire imediată şi sigură a identităţii.
Oameni buni!
Ce înseamnă EKIA?
Înseamnă"Inamic ucis în acţiune."
Am prima confirmare.
Acum Casa Albă anunţă că
anunţul preşedintelui a fost întârziat cu
încă 15 minute, la ora 11:00.
Veţi afla tot ce ştim după ce vom şti şi noi.
Între timp să ne întoarcem la
Jane Barrow în Washington. - Jane.
Don a sunat. Avem prima confirmare.
- De la cine? - Chris Harkin de la CENTCOM.
CENTCOM în Tampa. O confirmare.
- Mac, avem şi a doua confirmare. - De la cine?
- New York Times. - Glumeşti.
Helene Cooper tocmai a anunţat că are confirmarea din două surse.
Maggie.
Avem confirmări de la Chris Harkin din partea CENTCOM
şi Helene Cooper de la New York Times.
- O avem. - Să purcedem.
- Nu. - Cum "nu"?
- Nu anunţăm încă. - Dar avem dublă confirmare.
Mai întâi, nu avem. Îl avem pe Harkin de la CENTCOM
şi un reporter ce susţine că are două surse.
- Nu ştiu care sunt sursele ei. - E vorba de Helene Cooper.
- E de încredere. - Nu dăm nimic.
- Charlie. - Nu e nicio greşeală să aşteptăm Casa Albă
să ne confirme că e sigur. Nu e vorba de Watergate.
Nu ei sunt duşmanul. Nu ştim ce se întâmplă.
Am trimis soldaţi în spaţiul aerian suveran al altor state.
Poate nu s-au întors încă.
Poate e cineva rănit la sol.
Poate cineva a fost luat prizonier
şi operaţiunile de recuperare sunt în desfăşurare.
Poate am intrat în război cu Pakistanul.
În '91, tot vorbeam cu
sursa mea din Tel Aviv
care spunea unde aterizează rachetele scud.
A reieşit că irakienii nu ştiau unde vor ateriza
şi eu îi ajutam să îşi găsească ţintele.
Trei morţi şi
96 răniţi în acea operaţiune.
Geraldo probabil încă susţine că
suntem în război cu câinii din Finlanda.
Indiferent ce s-a întâmplat în seara asta,
vă spun că,
vieţi omeneşti şi un mandat de preşedinte au fost în joc.
O vom face cum trebuie.
Şi dacă întârziem două minute,
să o considerăm o mică penitenţă pentru toate celelalte.
De acord.
- Da. - Da, dle.
El ce are?
Nimic.
Charlie, cred că ar trebui să le spunem lor.
Asta fac cu mare plăcere.
Faceţi puţină linişte?
Linişte.
Charlie are să vă anunţe ceva.
Trebuie să vă spun că
veţi ţine minte seara asta
toată viaţa.
Va fi o seară obositoare şi trebuie să lucraţi repede
şi bine. Dar, din când în când,
faceţi pauză de trei secunde... Mai mult nu veţi avea timp...
Opriţi-vă trei secunde ca să vedeţi
unde vă aflaţi şi
ce faceţi.
Will va intra în direct în câteva minute
că să anunţe că la ordinul
preşedintelui SUA,
forţele speciale americane
l-au împuşcat şi ucis pe Osama bin Laden.
La treabă.
Aici erai.
Neal te caută.
Crede că a început să se afle că l-am rezolvat pe Gaddafi.
Da.
Neal, e aici.
- Eşti bine? - Da.
Ar trebui să lucrezi.
Ţi-am spus că atunci când vom şti sigur vei afla şi tu.
Da.
N-am vrut să vă stric eu buna-dispoziţie.
- De ce ne-ai... - Nu ai stricat nimic.
Am fost o idioată.
Am crezut că mă va face să mă simt mai bine când s-a întâmplat.
- La fel ca un întrerupător. - Sigur că n-a fost aşa.
Ai ştiut pe cineva în cele două turnuri.
Tatăl ei era partener la Cantor Fitzgerald.
Ne-am bucurat pe lângă tine toată seara.
Aşa şi trebuia. Cu toţii.
- Ar trebui să vă întoarceţi la lucru. - Nu, e în regulă.
Aşa îmi doresc eu.
Te aştept înăuntru.
- Vrea să aşteptăm? - Până când confirmă Casa Albă.
- Nu-l avem doar noi pe Harkin? - Din câte ştiu eu.
- Deci suntem singurii cu confirmare dublă? - Din câte ştiu eu.
- Anunţăm. - Nu.
Casa Albă a mai amânat cu 15 minute. Anunţăm.
Dacă va fi nevoie să-l aduc aici pe Charlie să-ţi spună el,
o va face pe alt ton.
Washington păstrează audienţa pentru Will.
Facem lucrurile cum trebuie.
Îl avem pe bin Laden, ce mai vrei?
N-aş vrea să anunţăm cum o facem când Redskins câştigă Super Bowl.
Nu vă înţeleg.
Aşteptăm confirmarea de la Casa Albă.
- Nu mai aşteptăm. - Jane. Jane!
- Tocmai am aflat... - Taie semnalul de la Washington.
- Va vorbi singură. - Da.
- Taie semnalul. - Înţeles.
Crezi că a înţeles ideea?
- Mai las-o câteva secunde. - Bine.
Adu-i înapoi.
- Bună. - Ce naiba, Mac.
Mai fă ceva în sensul ăla
şi ai ieşit pentru toată seara.
Decizia va fi luată de
preşedintele departamentului de ştiri, Charlie Skinner.
Iar anunţul va fi făcut de imaginea şi vocea
Atlantis Cable News, Will McAvoy.
Stai cu ochii pe ea.
La ce lucrezi?
Will m-a rugat să mă uit peste introducerea lui.
E un compliment.
Ştiu că Charlie are dreptate, dar mi-aş fi dorit să fi anunţat.
Asta e contra-intuitiv.
Deci Lisa te place,
dar trebuie să rezolvi asta.
Glumeşti? N-o fac în seara asta.
- Trebuie. - În seara asta?
Nu te mai poţi culca iar cu ea.
De ce crezi că aş face-o?
"Este foarte sexy datorită sexualităţii ei
- Cu o tentă sexuală de..." - Bine.
Spune-mi ce vei zice.
- Nu-ţi spun ţie ce voi zice. - Trebuie să repeţi.
- N-am nevoie de repetiţii. - Vei fi ca Spiderman?
- Ce? - Muzicalul ăla.
Nu au repetat îndeajuns şi au murit actori, Jim.
Şi-au pierdut vieţile.
Nu cred că a murit cineva.
S-au învineţit bine.
Spune-mi ce vei zice.
Lisa, m-ai cam luat prin surprindere aseară, când ai spus...
Şşşt, vine încoace. Fă pe prostul.
Bine că nu suntem în mijlocul ştirilor.
Te superi dacă vorbesc puţin cu Jim?
Nu. Aştept la biroul meu.
- E chiar acolo. - Unde?
Chiar acolo.
- Scuze, unde?!? - Am înţeles.
Păcat că trupele SEALs sunt în Pakistan în seara asta
pentru că ar fi avut treabă şi aici, în New York.
- Lisa, eu... - E cel mai nepotrivit moment,
dar m-am simţit aiurea pentru că vorbeaţi de mine şi eu eram chiar acolo.
Nu, nu vorbeam.
- Vorbeam despre... - Ssst.
Aseară am spus ceva.
Te-am forţat şi pe tine s-o spui şi n-a fost corect.
- Nu m-am simţit forţat. - A fost o lipeală pe care nu ţi-ai dorit-o,
şi a ajuns prea departe, iar acum trebuie să te las în pace pentru că eşti aşa drăguţ
şi eu aş începe să caut grădiniţa
până să-mi dau seama că tu ai fost doar politicos.
Mă despart de tine.
Spune doar "bine".
Mi-ai plăcut cu adevărat.
Spune doar "bine".
- Bine. - Bine.
Mă duc să vorbesc cu tipa spioană.
Treci la treabă. E un ordin.
Şi îţi mulţumesc pentru că m-ai adus aici să văd asta.
- Eu... - Lucrează!
Ce s-a întâmplat?
- M-am despărţit de el. - Ce a făcut?
Adică tu te-ai despărţit? Ce?
Ţi-am văzut faţa când am vorbit cu el
şi el a zis, "Te iubesc."
A spus, "Şi eu, de asemenea." Şi despre ce vorbeşti?
Nu-ţi mai fac asta.
Nu-mi faci nimic. Eu îl am pe Don.
- Nici n-ar trebui să mai stau aici. - Eu sunt cu Don.
- Ţi-am văzut faţa. - Vino cu mine.
- James Tiberius Harper. - Nu e tot prenumele meu.
Lisa crede că... Crede că te-ai despărţit de ea
pentru că ţii la mine.
Nu m-am despărţit eu de ea.
- Dar voiai s-o faci. - De ce trebuia să ştie şi ea asta?
- Ştia deja. - Nu e deloc jenant.
Şi mai crede că şi eu ţin la tine.
- Ai auzit cum l-au omorât pe bin Laden? - Încă aşteptăm.
Putem spune acum clar şi răspicat şi pentru toată lumea
că nu avem sentimente unul pentru altul?
- Aşa declar. - Şi eu!
Nici nu vă puteţi imagina
cât de neconvingători aţi fost.
Pot rămâne să văd discursul preşedintelui?
Da.
Dar n-am încheiat subiectul.
- Maggie, am nevoie de tine. - Nici pe departe.
Voi sta acolo, la o parte.
- Stai puţin, eu... - Spune doar "bine".
Bine.
Sunt tipul care a câştigat la loto, dar a pierdut biletul.
Cel mai mare subiect al unei generaţii şi eu sunt doar spectator.
Nu eşti spectator. Suntem blocaţi într-un avion
şi am ajutat la răspândirea subiectului. Nu e rău deloc.
Cum de vezi numai jumătatea plină a paharului?
Nu pot să cred că eşti evreu.
Dacă ajută, ar trebui să ne îngrijorăm de posibile răzbunări violente.
Chiar a ajutat. Mersi.
Eu regret că nu trăiesc acest moment alături de soţia mea.
Spune-i să trezească copii şi să vină la studio.
Îl vedem împreună.
Da, şi eu aş vrea să fiu cu soţia ta.
Aş vrea să fiu în redacţie cu Will,
cu Charlie, cu ea şi cu tine.
- Şi cu Maggie. - Am zis Maggie.
- Nu, n-ai zis. - N-ai zis.
Deci, trebuie să te întrebi ce se va întâmpla
când te vei despărţi de Maggie, lucru pe care îl ştii deja,
- şi Jim va fi cu alta. - Am vorbit chiar aşa de tare?
De deasupra statului Delaware şi după al doilea scotch.
Şi pasagerii din rândul 22 ştiu povestea ta, a lui Maggie şi a lui Jim.
- Poveste adevărată. - Gura!
Scuzaţi-mă,dar am un SMS care
mă anunţă că preşedintele va ţine un discurs în câteva minute.
Ai idee despre ce vorba?
Internetul anunţă că va vorbi
despre o gravă problemă de securitate naţională.
Da, am aflat ai eu acelaşi lucru.
Eu am un zbor anulat.
Are cumva legătura...
- A fost vreun atac terorist? - Nu.
- Ia stai, a fost vreun atac terorist? - Nu, n-a fost.
Am un e-mail cum că am fi în război cu Libia. Nici vorbă.
Voi ştiţi despre ce e vorba, nu?
Oameni buni, n-a fost niciun atac terorist.
Nimeni dintre cunoscuţii sau rudele dv nu se află în pericol.
Preşedintele va vorbi în câteva minute.
- Nu. - Sunt doar neliniştiţi.
Nu mă interesează. Nu preiei tu controlul cabinei.
Primesc e-mail-uri şi văd pe net.
Nu preiei controlul cabinei niciodată.
- Stai jos. Îl chem pe căpitan. - Dnă, nu ştiţi...
Da, cheamă-l pe căpitan, pentru că aş vrea să vorbesc cu el.
Să purtăm centura cât stăm pe loc e una, dar cât de paranoic
trebuie să fii să crezi că preiau controlul cabinei...
- E vreo problemă, dle? - Mă întrebam cât de paranoic...
- Trebuie să fii... - Dle?
Dle?
Dle căpitan, mă numesc Don Keefer.
Acela este Elliot Hirsch şi ea este Sloan Sabbith.
Lucrăm la Atlantis Cable News.
Şi am vrea ca dv şi copilotul
şi dna însoţitoare de bord nebună
să aflaţi primii din acest avion că
forţele noastre armate l-au ucis pentru dv pe Osama bin Laden în această seară.
Vorbeşti serios?
Da, dle.
Am prezentat ştirile.
Scuze, am crezut că e un păianjen.
Care te bate pe umăr?
- Nu totul are sens. - Aproape totul.
Pot să spun ceva?
Şi tu trebuie să ai ultimul cuvânt?
- Nu ar fi mers niciodată. - Eu aş vrea să aflu.
Da, a fost un aranjament pe care nu mi l-am dorit.
Şi Maggie m-a forţat să sărbătoresc Ziua Îndrăgostiţilor.
Şi a fost o doză de...
laşitate deghizată în politeţe.
Însă acum vreau să te invit la prima noastră întâlnire.
Să o luăm de la capăt.
Îmi placi şi te invit în oraş.
Ţi-am tăiat răsuflarea, nu?
Acum trebuie să fac un text bun.
Mai puţin bun pentru că ai zis aşa.
- McAvoy! - Nu trebuie să ţipi.
Ăla n-a fost ţipăt. Unde e?!
Lonny. Bună seara, dlor poliţişti.
Ei n-au de unde să ştie, nu?
- Nu. - Cu ce vă putem ajuta?
Dle McAvoy, îl cunoaşteţi pe omul ăsta?
Desigur, e un mare escroc.
- Ştii ceva... - Dle, am aprecia bunăvoinţa dv.
Este bodyguard-ul meu
iar eu am fugit din maşină fiindcă am rămas blocaţi în trafic,
şi cred că şi-a abandonat maşina ca să mă protejeze
pentru că e un profesionist.
E de asemenea un fost poliţist militar,
aşa că aş vrea să-i spun ceva. Lonny, vino încoace.
- Ar trebui să le spui şi lor. - Tu ar trebui să le spui.
Dlor poliţişti,
am o veste pentru dv.
Aici Charlie Skinner.
Deci, sunt credibil acum?
Eşti Întârziatul la cină?
Da.
Lucrezi pentru Casa Albă sau Ministerul Apărării?
Nu.
M-ai sunat pe celular.
- Există 19 modalităţi diferite... - Apelurile sunt criptate.
Eu ştiu cum să aflu cine sunt, dar tu n-ai cum.
- Deci eşti de la NSA? - Da.
Fac parte dintr-o unitate care monitorizează
supravegherile electronice ilegale.
- Făcute de cine? - De AWM.
News of the World nu e singurul tabloid
care s-a prins cum să asculte un telefon.
Dacă te joci cu mine...
Cred că ţi-ai dat deja seama că nu glumesc.
Ai o noapte frumoasă în faţă.
- Ne mai auzim. - Când?
Când o să vreau eu.
AWM deţine un tabloid, TMI.
Vrei să spui că ai dovezi
că sunt implicaţi într-un fel de...
Ai închis, nu?
Charlie.
Charlie?
Dacă v-aş spune că bin Laden nu e singurul subiect din seara asta?
Despre ce vorbeşti?
Nu-ţi fă griji.
Cred că ar trebui să anunţăm.
Jay Carney sau cineva de la biroul lui
ne-ar fi trimis un e-mail că putem anunţa.
Dar ne-ar fi sunat şi să ne implore să nu anunţăm nimic.
Nu vreau să-mi asum acel risc.
Când ţi-ai verificat ultima dată emailul?
- Acum 15 secunde. - Şi tu?
Uită-te la BlackBerry.
- Apasă pe butoane! - Sigur.
Bun, nu în seara asta, dar în zilele următoare,
vă veţi gândi că ăsta a fost un moment haios.
- E de acum 20 de minute. - Da.
- Şi ce zice? - "OBL poate fi anunţat.
Făceţi-l praf, cum l-am făcut şi noi."
De la cine e?
- Joe Biden. - Glumeşti?!
Jucam softball împreună când era în Senat.
Ştie ceva şi despre piciorul de aterizare.
Intră în emisie!
Imediat!
Când ai devenit Ted Baxter?
Trăieşte momentul.
Herb, să ne dea legătura cei din Washington în 30 de secunde.
Înţeles. DC control, ne veţi da legătura în 30 de secunde.
Bine gândit.
- Să vedem afişele. - Chiar în faţa ta.
În cinci.
Fă-o pentru mine, Will.
Bună seara.
Sunt Will McAvoy din New York.
ACN este acum în măsură să vă anunţe că o ştire sigură că
pentru prima dată în ultimii treizeci de ani
lumea nu mai are de ce să se teamă de Osama bin Laden.
În câteva momente, într-un discurs către naţiune,
preşedintele va anunţa că într-o acţiune coordonată
la adăpostul întunericului, forţele speciale americane
l-au ucis pe liderul al-Qaeda
şi mintea criminală din spatele atacurilor
de la 11 septembrie 2001.
Au trecut nouă ani, şapte luni şi 22 de zile
de când cel mai căutat criminal a răpit dintre noi
2.977 americani, fii şi fiice,
taţi şi mame, prieteni şi colegi.
În acea dimineaţă ne-am transformat într-o altă naţiune,
mai temătoare şi, deci mai agresivă.
Şi în timp ce nimic, nici măcar această victorie
pe care ţara noastră a aşteptat-o de atâta vreme,
nu poate aduce înapoi sufletele ce au dispărut în acea dimineaţă
în New York, în Virginia,
pe un câmp din Pensylvania,
şi în toată America şi în toată lumea,
să lăsăm seara asta să ne amintească
faptul că în istoria noastră,
cele mai groaznice momente pe care le-a traversat America
au fost urmate de cele mai frumoase.
Iată-l acum, din Biroul de Est al Casei Albe,
pe preşedintele SUA.
Bună seara.
În această seară pot anunţa poporul american
şi întreaga lume că SUA
a condus o operaţiune care a dus la uciderea lui Osama bin Laden,
liderul al-Qaeda
şi teroristul care este responsabil pentru uciderea a
mii de oameni nevinovaţi,
femei şi copii.
Era acum aproape 10 ani când
o zi luminoasă de septembrie a fost întunecată
de cel mai mişelesc atac asupra Americii din întreaga noastră istorie.
Imaginile din 9/11 sunt întipărite în memoria noastră colectivă.
Avioane deturnate despicând
cerul fără nori al unei zile de septembrie.
Turnurile Gemene căzând la pământ.
Fum negru ridicându-se deasupra Pentagonului.
Rămăşiţele zborului 93
în Shanksville, Pensylvania,
unde acţiunile unor cetăţeni eroi
ne-au salvat de la alte morţi şi distrugeri.
Şi totuşi ştim că cele mai îngrozitoare imagini
sunt cele care nu se văd la televizor.
Scaunul gol de la masă.
Copii siliţi să crească fără dragostea mamei
sau a tatălui...