Din episoadele anterioare...
- Eşti transferată. - Cine eşti?
Sunt Lena Smith, noua ta şefă.
Când mai vrei ceva de la agenţii mei, vino direct la mine.
Sunt Parker. La toamnă mă înrolez în Corpul Păcii.
- În Eritreea? - Unde e nevoie de mine.
- Iau primul avion spre Eritreea. - S-o ceri de soţie?
E splendid.
E un moment nepotrivit? Dacă da, spune-mi şi vorbim mâine.
- Deşi pleci devreme la serviciu... - Ne vedem jos în cinci minute?
Sigur.
De fapt, e urgent.
Michael a venit în oraş.
- Pe bune? - Vrea să divorţăm.
- Ţi-a spus el asta? - Nu, dar îl cunosc.
Îmi pare rău, Danielle.
N-ai de ce. N-am nicio problemă. Chiar sunt pregătită.
E vorba însă de fete. Ce le spun?
Katia şi Chloe vor fi în regulă.
- Te au pe tine. - Şi pe tine.
Vrei să merg cu tine mâine? Te duc cu maşina.
Nu, trebuie s-o fac singură.
Chiar dacă o faci singură, să ştii că sunt aici.
- Nu eşti singură. - Dar tu ai vrea să fii singură, nu?
Ar fi bine.
- Marco! - Polo!
- E mai greu când nu poţi trişa. - Îţi place să trişezi?
- Ţine-ţi mâinile la vedere. - Nici vorbă!
Cocteiluri Corpul Păcii.
Trei părţi de umilinţă, două de lămâie verde,
una de orice ai la îndemână.
- Bine. - Preferabil alcool.
Le amesteci şi le serveşti.
La Auggie, fără sare.
E bun. Probabil de-aia te iubesc localnicii.
Aş vrea eu.
Mulţumesc că aţi permis accesul unui civil.
În cinstea Corpului Păcii!
- Şi a unei săptămâni în rai. - Da.
Şi a incontestabilului talent al barmanului.
Noroc!
Am fost soldat. Ştiu cum e cu relaxarea.
- Şi ei te plac. - Ştiu. Dar tu?
Încă nu m-am decis...
Dacă beneficiez de toată atenţia ta...
... am o surpriză.
O scoică aleasă special pentru tine.
De fapt, nu ştiu ce scoică e. Poate e o cochilie de melc.
Ce-i asta?
Doamne...
Parker, vrei să fii soţia mea?
Scuză-mă, aşteaptă un domn.
Da, da, da!
Să ştii, dle Anderson, că vom avea trei copii.
Două fete şi un băiat. Mai întâi băiatul, un mic Auggie.
- Chiar ne grăbim, nu? - Va fi ca şi tatăl lui.
- Adică orb? - Nemaipomenit.
Parker! Auggie!
S-a întâmplat ceva.
Ce s-a întâmplat, Wade?
A alunecat şi s-a lovit la cap.
- Doamne, Debbie! - Unde e?
- La tribord. - Debbie?
- Deb? - Sângerează?
Nu, nu cred. Debbie?
Are pupilele dilatate.
- Nu reacţionează la lumină. - Şi pulsul e slab.
- Trebuie s-o ducem la spital. - S-o ducem jos.
Ţine uşa deschisă, Parker.
Ai grijă la cap, Wade, cât o ducem jos.
- Cu grijă. - Unu, doi, trei.
- E conştientă. Va rezista. - Bine.
- Am transmis un S.O.S. prin radio. - Ce-ai făcut?
Când ajungem la Massawa, chem un elicopter.
- Nu mă interesează cât costă. - Ce e?
În zona asta, nu-i bine să trimiţi S.O.S.
De ce-ţi faci griji? Am văzut doar nave americane.
Fiţi cu ochii-n patru.
Ce-i este?
Vezi ceva la tribord?
Da... o barcă. Se apropie cu viteză.
- Câţi oameni sunt la bord? - Trei bărbaţi.
Sunt înarmaţi, Auggie.
Piraţi.
COVERT AFFAIRS Sezonul 3 Episodul 3
Comentarii pe www.tvblog.ro Thanks to elderman.
Traducerea: Andrada2003-BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro
- Să mergem jos. - Bine.
Nu sunt piraţi în apele astea. Nu-i golful Aden.
Nu-i comitetul de primire.
- Putem scăpa de ei. - Nu.
Nici nu-i putem înfrunta. Vom coopera.
Aşa va avea Debbie parte de îngrijire medicală.
Trag în noi!
Sunt focuri de avertisment. Trag în aer.
- Opreşte motorul. - E-n regulă?
Totul va fi bine. Fiţi calmi.
- Nu mişcaţi! - Mâinile sus!
- Ai un telefon? - Da.
Nu mişcaţi!
Nu mişcaţi.
Nimeni nu va fi rănit.
Inelul!
Inelul...
Nu, nu.
Nu vă facem probleme, frate.
E orb?
Da.
Fără telefon.
Alo?
Paşapoartele.
Hărţile hidrodinamice ale Mării Roşii?
- Cauţi comori îngropate? - Bună, Lena.
Speram să fii în München.
- Cu Simon e bine? - Da.
Tocmai voiam să-ţi trimit raportul.
Când scrii rapoarte, nu eşti pe teren.
- Putem discuta ceva? - Îmi trebuie o cafea înainte?
Acum 45 de minute, am primit un apel de la prietena lui Auggie, Parker.
Mi-a închis.
- Îmi ceri mie sfaturi privind relaţiile? - Nu.
Acum două zile, Auggie a plecat să-şi petreacă vacanţa cu ea.
- E în Eritreea, în Corpul Păcii. - Un bărbat pe gustul meu.
Cea mai bună cafea din lume.
Am vorbit cu Corpul Păcii şi au zis că sunt cu alţi doi voluntari,
Debbie Green şi Wade Moore. Auggie zicea că merg într-o croazieră.
În apele alea nu sunt probleme. E în afara zonei cu piraţi.
Semnalul GSM arată că sunt pe coasta nordică a Sudanului.
L-am verificat pe Wade Moore.
Tatăl lui e Angus Moore, afacerist în industria apărării.
Tocmai a virat 200.000 $ către Topaz Security.
Topaz se ocupă de crime şi răscumpărări.
- Ţi-e prieten bun? - Da.
O să dau nişte telefoane.
Nu! De ce-o iau?
- Termină, Wade. - Unde?
- Termină! E prizonier medical. - Ce înseamnă asta?
Nu-i acordă îngrijiri medicale. E prea riscant. O vor ajuta ei.
Îţi promit.
E americancă. O simt după accent.
Iată-ne, deci.
Deborah va fi eliberată. Ajutor medical, apoi o trimitem acasă.
Poate va scrie o carte, va merge la televiziune...
Le plac poveştile cu piraţi.
Pentru voi, ştiu că e înfricoşător. Nu vrem să facem rău oamenilor.
- E doar o afacere. - Eşti americancă.
Interesant, eşti orb.
"Un orb merge pe ţărmul Africii..."
E o glumă aici...
Spuneţi-mi Analise.
Eu voi negocia din partea amicilor piraţi.
Viitorul vostru depinde de cum se comportă cei dragi.
Sper că ţin la voi. Şi că vor să vă vadă teferi.
Vino!
Auggie Anderson şi alte trei persoane
au fost luaţi ostatici de piraţii somalezi.
- Când? - Acum am aflat.
- Ce naiba căuta în Marea Roşie? - Tu i-ai aprobat cererea.
Nu ştiam că pleacă în croazieră. E un moment foarte nepotrivit.
Sun la biroul din Africa de Est.
Vorbesc cu Jeff Miller. Măcar cu el se poate discuta.
Iar trezoreria să ne dea nişte bani pentru eventuala răscumpărare.
Totul s-a rezolvat.
Cine se ocupă?
A fost acum 45 de minute.
Nu, e-n regulă.
Trebuie să ne conectăm mai repede.
Te sun eu.
Aştepţi o clipă?
- Joan... - Lena.
Cu ce te ajut?
Am înţeles că te ocupi de situaţia prizonierilor din Africa de Est.
- Da, m-a implicat Annie. - Directorul m-a lăsat şi pe mine.
- Putem discuta în biroul tău? - Sigur.
Auggie e fostul meu agent. Ştiu cum e pregătit, cum gândeşte.
- Cunosc şi zona la fel ca tine. - Înţeleg.
N-ai acoperirea Departamentului de Stat pentru a negocia.
Dacă ai de gând să mă excluzi din nou, n-o să-ţi permit.
Nu te exclude nimeni, Joan.
Înţeleg, eşti rănită, eşti îngrijorată, dar n-ai motiv
să vii şi să faci aşa ceva.
Trage-ţi un scaun, Joan. Vorbesc la Departamentul de Stat.
Până atunci, pune-o la curent, Annie.
Afară toată lumea!
Haide!
Vino.
Ce spun?
Femeia asta e logodită cu el. Se vor căsători.
Cât timp el e cu banii, nu-i bine să-i despărţiţi.
Întrebaţi-vă şefa, ea ştie.
Daţi-i drumul.
- Am auzit ceva de pregătiri de nuntă? - Da, eu şi Parker.
E prea zgârcit să-ţi ia un inel?
L-am lăsat acasă. Trebuia modificat.
Bine aţi făcut.
În zona asta, cine ştie ce se întâmplă cu obiectele preţioase...
Cum e Debbie?
E bine, în drum spre casă, graţie Corpului Păcii. Să revenim la afaceri.
Familia ta din Illinois, Auggie,
şi familia ta din Virginia, Parker,
nu vor fi implicate în negocieri.
Cum adică?
Wade e cel bogat.
Pot aprecia preţul oricui: al petrolului, al mineralelor, al oamenilor.
- Tata va plăti, nicio problemă. - E bine de ştiut.
Asta-i ideea. Acum să discutăm preţul.
Toate lucrurile au o valoare. Trebuie doar să te pricepi la detalii.
De exemplu, un bărbat care se menţine în formă,
care-şi păstrează cumpătul în situaţii grele,
sigur a fost în armată.
Ce avem aici?
O permisie în Okinawa?
Imortalizarea frăţiei, la o băută...
Pentru Dumnezeu şi pentru ţară, să vadă toţi. Am dreptate?
Trebuie să dau un telefon.
Când se va sfârşi totul, să-mi spui unde-ai fost înregimentat.
Le voi trimite un cadou.
După coordonatele mobilului,
e unul din cele şase clanuri care se ocupă cu luarea de ostatici.
- Probabil clanul Hawiye. - Poate da, poate nu.
În Africa lucrurile se schimbă rapid.
Lena uită că am lucrat împreună la secţia din Nairobi, un an.
Ce mai an...
Mă preocupă familia Moore. Are influenţă.
Au angajat firma Topaz Security.
- Pot vorbi cu ei. - Am vorbit.
Le-am zis s-o lase baltă.
- Şi celelalte familii? - Nu-i nevoie. Doar Wade are bani.
Moore mi-a dat mână liberă să negociez.
Avem imagini din Sudan?
Da, satelitul DGSE va fi disponibil imediat.
DGSE? Ai apelat la satelitul francez?
Dacă aşteptam după al nostru, nu făceam nimic.
Văd că încă nu te supui regulilor.
O femeie poate obţine rezultate grozave dacă e flexibilă, Joan.
- Negociatorul e pe linia Polycom. - Avem coordonatele?
Nimic. Sunt buni.
Bine, lasă-mă o clipă.
Hai să stabilim.
O femeie tânără, nemăritată, 1,1 milioane.
Un bărbat bogat, nu contează vârsta, 4,5 milioane.
Un tip de 30 de ani din suburbiile Illinois, nesemnificativ.
Va cere şase milioane. Voi oferi doar două.
E ceva ce n-ai luat în calcul.
Auggie a fost în forţele speciale şi are un tatuaj.
- Unde? - Aici, pe spate.
Piraţii au şi alte variante.
Hezbollah şi Fraţii întru Allah oferă câte două milioane
pentru fiecare soldat american capturat.
Pentru forţele speciale se dau câte 4 milioane.
Deci îl pot vinde pe Auggie separat, indiferent cât oferim noi.
- Să le spunem că e din forţele speciale. - Nu.
E mai bine să le spunem, să le câştigăm încrederea.
În negocieri ca asta nu există încredere.
Lena are dreptate. Nu le spunem. Dacă află, poate le vin idei.
Să-i dăm drumul.
Sunt Lena Smith de la Departamentul de Stat.
Mă bucur să te aud, Lena. Încă mai bei Tusker?
Mai mult decât ar trebui. Aştepţi o clipă?
O cunosc. E Analise Pound, a fost director la U.S. Oil.
Jumătate din viaţă a stat în Africa.
Uneori îşi pierde firea. Doi ostatici au murit nu demult.
- Cere alt negociator. - Nu, mă descurc.
Ne gândeam la două. Două milioane pentru cei trei ostatici.
Analise, nu negociez de una singură.
- Nici cu mine nu negociezi. - Nu?
Eşti departe de opt milioane.
Opt? Pentru un puşti răsfăţat şi cei doi amici ai lui?
Ale căror familii îi preţuiesc, fără îndoială.
Plus unul din forţele speciale. Înţelegi ce înseamnă asta, nu?
Forţele speciale? Acum aud prima oară.
In dosarul meu scrie că unul dintre ei e orb. E adevărat?
Nu e mai puţin valoros pentru anumite persoane
care au un mare interes faţă de soldaţii americani.
Ce-ar spune Departamentul de Stat familiei lui, Lena?
E o ameninţare? Ştii ce părere am despre ameninţări.
Spune-i întrebare cu o urmă de răutate.
Sunt pregătită să ofer un acord pentru toţi.
Dar n-ai fost cinstită cu mine şi mi-ai pierdut timpul. 10 milioane.
Rămânem la două. Vorbeşte cu oamenii tăi.
Aşteptăm.
Seamănă puţin cu cumpărarea unei maşini.
- Tu, vino. - Cu cine vorbeşte?
- Vrea să merg cu el. - Stai, stai.
- Unde o duci? - Să nu mă atingi niciodată.
Nu, Wade, nu. Wade!
Wade. Stai liniştit. E-n ordine.
Vrea doar s-o ducă la baie.
Bine.
Suntem fericiţi s-o facem oricum vrei.
Bine. El merge primul. Câte unul.
Acum vrea să te duci tu primul.
Tu, haide.
- Eşti teafără? - Da.
A fost bine. Te-a apărat. Şi-a riscat viaţa.
Poate cred că sunteţi logodiţi. Vreau să stai aproape de el.
- Vreau să-i faci să creadă asta. - Bine.
El... tu...
Ştii exact ce să spui şi să faci şi eşti atât de calm.
De unde ştii toate astea?
Cum de... nu ştiu...
Trebuie să-ţi spun ceva înainte să vină Wade.
Lucrez la CIA.
Înţeleg situaţii ca aceasta, oameni ca ei.
Pot să te apăr.
La CIA?
- Da. - De aceea suntem aici?
Nu. Dar ceea ce am învăţat ne va scoate de aici.
Stai, stai. Când...
Când aveai de gând să-mi spui?
Voiam să-ţi spun când veneai în Washington.
Parker, m-am gândit mult cum să-ţi spun.
Şi crede-mă, nu urma să fie aşa.
Voiam să-mi iau trei zile libere, ca să avem timp să discutăm.
Ştiu că ai întrebări. Ştiu că e greu.
Greu?
Nici măcar nu eşti pe-aproape.
Parker... zău...
M-ai cerut de soţie.
Am acceptat.
- Cu cine mă mărit, Auggie? - Nu.
Ştii cine sunt. Nu face asta.
Ascultă-mă. Te iubesc.
Am încredere absolută în tine.
Ţi-am ştirbit încrederea. Îmi pare rău.
Şi mie îmi pare rău.
Tu, vino.
A fost... isteţ ce-ai făcut mai devreme.
Să spui că e logodnica mea. N-aş fi reacţionat atât de repede.
Te-ai descurcat foarte bine.
Nu ştiu. Nu sunt renumit pentru isteţime.
Şapte internate în şapte ani. Tata era convins că nu-s bun de nimic.
Iar eu am tot încercat să-i arăt că are dreptate.
Ţi-ai dedicat viaţa serviciului public.
Nu mă gândesc la el ca la un serviciu.
Mai degrabă, Corpul Păcii e o distracţie.
Oamenii, călătoriile...
Dar Parker o face din suflet.
Îi pasă cu adevărat.
Vorbeşte tot timpul despre tine.
Eşti un bărbat norocos.
Ştiu.
Poftim.
- De unde l-ai luat? - Era pe jos.
I-o fi căzut din buzunar, aşa că l-am înşfăcat.
Wade, dacă o ţii tot aşa,
s-ar putea să ajungi la petrecerea de nuntă.
E prea multă linişte. Trebuie s-o cauţi, să creşti oferta.
Nu. Mingea e în terenul lor şi ei ştiu.
Atunci voi vorbi cu Angus Moore. Îl pun la curent.
Poate rezolva totul cu un singur cec.
O echipă, un glas, Joan. Îşi pierde încrederea dacă îl derutăm.
Cine ştie care va fi următoarea lui poziţie?
Annie, ai un apel pe linia de acoperire.
- La Smithsonian. - Preia mesajul, te rog.
Nu-i nevoie. Poţi vorbi. Acum nu putem decât să aşteptăm.
Termin repede.
Tocmai mă gândeam la weekendul nostru din München
şi mă întrebam dacă tu mi-ai luat încărcătorul de telefon.
Serios? De asta suni?
Ce alt motiv aş avea?
Da, ţi-am luat încărcătorul pentru telefon.
Mi-am dat seama când l-am văzut pe-al meu.
Îl vreau înapoi. Trebuie să dau un telefon.
- Acum nu dai telefon? - Nu pentru mult timp.
Hai să-ţi spun ceva. Eu sunt în Paris. Vino încoace
şi poţi să mi-l aduci înapoi.
Vrei să cumpăr un bilet de avion de 2.000 dolari
ca să-ţi înapoiez un încărcător de 20 dolari?
Nu, biletul îl plătesc eu.
- Cumpără-ţi altul, Simon. - Haide, Annie.
Unde ţi-e spiritul de aventură?
Vorbim mai târziu. Trebuie să închid. Pa.
- A fost... - Da.
Frumos!
Ascultaţi, acum câteva clipe a avut loc o tentativă armată
de a salva ostaticii, dar au atacat altă casă.
Moore a luat-o înainte şi a trimis Topaz.
- Credeam că e sub control. - Şi eu.
- Aşteaptă-te mereu la neprevăzut. - Mereu dai prea multe informaţii.
Un apel, e negociatoarea.
Fantastic.
Mare, mare greşeală.
Nu suntem responsabili. Nu sunt oamenii noştri.
- Echipa voastră e moartă. - Nu e a noastră.
Reguli noi. Preţul a crescut la 15 milioane, nu mai negociem.
Aveţi două ore. Pierdeţi un ostatic din cauza greşelii voastre.
Clic.
Angus Moore a fost mereu nesăbuit.
Iar Topaz nu s-a prăpădit niciodată după protocol.
- Ziceai că i-ai pus să aştepte. - Sunt jucători particulari.
N-ai cum să controlezi asta. Dar au fost destul de incompetenţi
- ...încât să nu rănească pe nimeni. - Nu s-a schimbat nimic.
Încă faci promisiuni pe care nu le poţi ţine.
Încă îţi asumi riscuri inutile în privinţa agenţilor mei.
Despre ce vorbim? Despre Nairobi, aşa-i?
Se întâmplă din nou.
Orice crezi că s-a întâmplat acolo, nu s-a întâmplat.
Eşti ca o şcolăriţă mâhnită care nu ştie să renunţe.
Mi-ai distrus agentul. Cineva a murit. Tu ai plecat din oraş.
Ce nu e corect aici?
Pentru informarea ta, Jonathan
n-a fost cine credeai, profesional sau altfel.
- Din cauza lui a fost ucis. - Gata, terminaţi.
Avem nevoie de un plan. E vorba de Auggie.
Are dreptate.
Să ne păstrăm capul limpede
şi să-ţi aducem prietenul înapoi, aşa cum am promis.
- Tu, vino, toţi. - Unde mergem?
Ţine, ţine.
Haide, haide.
De ce ne mută?
Înseamnă că trebuie să evadăm.
Ajungem pe străzi circulate. Ne duc înapoi în oraş.
- Poate au căzut la înţelegere. - Au încercat să ne salveze.
Poate mai încearcă o dată.
Ostaticii nu supravieţuiesc mutărilor. Trebuie să evadăm.
Dacă ne întoarcem în oraş, înseamnă blocaje rutiere.
- Cea mai bună şansă. - Nu. Nu.
Ştiu că nu vrei s-o auzi acum, dar trebuie să ai încredere în mine.
Nu. Sunt împietrită, Auggie. Atât de îngrozitor e acest lucru.
Poţi s-o faci.
Am nevoie de tine. Vom scăpa de aici împreună.
Bine?
Bine.
- Avem arme în zonă, da? - Nu-i aşa de uşor, Annie.
Nava USS Carl Vinson e în Marea Roşie.
Şi echipa SEAL 2 e pe acea navă.
- I-am pus în gardă. - Şi unde îi trimitem?
Pound îi va muta. Crede că avem o altă soluţie şi îi va duce în oraş.
- Ras Hadarba. E ceva. - Sunt de acord să acţionăm.
Dar un oraş întreg? Nu se poate acţiona.
- Transferăm banii şi aşteptăm. - Acum eşti de acord? Acum?
Dacă ceva merge prost, echipa de extracţie e în aşteptare.
- Trebuie doar să le spunem. - De ce aştepţi până se întâmplă?
Nu ştim unde e Auggie şi nu punem alţi oameni în pericol până nu aflăm.
Când primim veşti sau o auzim chiar de la Auggie,
atunci putem face ceva. Altfel aşteptăm.
Auggie va face ce-a fost instruit.
Va găsi o cale să evadeze dacă e nevoit. Îl cunosc.
E decizia ta, Annie. Îl cunoşti bine.
Nimeni nu-l cunoaşte mai bine.
Trimiteţi echipa.
În ordine, asta este. Pregătiţi-vă.
În secunda în care vedeţi lumina, acţionăm.
Wade, trebuie să fie o armă!
- Am luat-o! - Trage în sus!
- Să plecăm! - Pe aici! Wade!
Wade! Wade!
Haide, Wade!
Alo.
Bună, caut compania American Taxi.
Auggie, am ştiut.
- Eşti teafăr? - Da, toţi. Dar ne trebuie transport.
E pe drum. Ajunge în 20 minute. Vom folosi semnalul acestui celular.
Nici nu ştii ce bine e să-ţi aud vocea.
De fapt, sunt sigur că ştiu.
Trebuie să găsim un acoperiş.
Mergi. Cât de repede poţi.
- Ce este? - Fundătură.
- Nu putem. - Trebuie să ajungem pe acoperiş.
Bine, bine.
Au ajuns.
- Opreşte-te. - Gard.
Sărim peste el. Haide, haide.
Auggie a spus că va fi pe acoperişul clădirii pentru extracţie.
- Ce-i pe acoperiş? - Auggie, sunt antene.
- Cât de înalte? - Înalte.
- Nu pot ateriza pe clădire. - Când ajunge elicopterul?
În două minute.
Nici să nu te gândeşti, Auggie.
- Putem sări? - Nu, Auggie.
- Wade? - Da.
Atunci sărim. Tu primul. Eu şi Parker sărim împreună.
Să sărim? Nu, Auggie.
- Abia am reuşit să urcăm scările. - Putem s-o facem.
Fraţilor, vin.
Atunci sărim.
- Ai reuşit? - Da.
- E bine. - Numărăm paşii împreună, eşti gata?
Unu, doi, trei, patru.
Trebuie să acţionăm amândoi odată.
Odată ce începem să fugim, nu ne putem opri. Da?
- Da. - Bine, prinde-mă de mână.
Parker, putem s-o facem. Ia-mă de mână.
Acum.
Vin.
Bravo, Annie Walker.
Joan, îţi mulţumesc pentru...
- Noroc. - Noroc.
Ştiu că nu la asta te-ai gândit pentru ziua de azi.
Munca-i muncă. Noi două vom realiza multe împreună.
Crezi că Joan suportă bine?
E fetiţă mare. Înţelege.
Annie, vrei să urci în ierarhia agenţiei.
Pentru asta ai nevoie de o biografie compartimentată.
Joan e un capitol din acea poveste.
Eu sunt altul. Şi va urma altcineva după mine.
Într-o zi vei fi tu.
Tu vei fi povestea.
Deci Simon te sună pe numărul de acoperire?
- Nu-i rău. - Şi nu i-am dat numărul.
Probabil l-a luat din profilul de pe internet.
- Chiar mai bine. - I-am luat încărcătorul de telefon.
Îi pun în el dispozitiv de urmărire prin GPS şi tot ce trebuie,
apoi i-l dau înapoi în Paris.
Îţi scrii deja povestea.
N-am îngenuncheat.
Poate că asta a fost problema.
- Cum l-ai... - Parker, te măriţi cu mine?
Auggie...
Ar fi trebuit să am încredere în tine.
Iartă-mă.
Da. Da...
Ţi-am spus unicul meu secret, pe cuvânt.
Bine.
Vom fi fericiţi.
Ştiu.
Sunt liberă toată seara.
Şi am adus vin, ciocolată, îngheţată.
- Nu-i nevoie. - Ai început deja vinul?
Eu şi Michael am decis să mai încercăm o dată.
- Da, nu-mi spune. - Ce s-a întâmplat?
Michael mă implora în camera micuţă şi tristă de hotel...
L-am privit şi m-am gândit la toate clipele petrecute împreună.
Şi am înţeles că... acel capitol din viaţa mea nu s-a încheiat.
- Pentru că nu vreau. - Danielle, e vorba de fete?
- O fac pentru noi, ca familie. - Fetele au nevoie de o mamă fericită.
Vom ajunge şi acolo. Vom ajunge... ca familie.
- În California. - California?
Michael a primit un post acolo.
Programul e mai bun, stă mai mult acasă
şi putem încerca să reparăm relaţia.
- E fantastic. - Crezi?
Da. Cred.
Tu n-o să rămâi fără casă. Piaţa e oribilă, aşa că vom vedea...
Doamne, dar nu mă gândesc la asta!
O să-mi lipseşti foarte mult.
Subtitrarea Andrada2003-BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro Thanks to elderman.