Nu-ţi poţi pune iubiţii să mă convingă să îi las în pace.
Stai puţin. El îţi prezenta un subiect. Şi nu sunt "iubiţi". E unul singur.
Trebuia să te prezint lui Jim mai demult.
N-am ieşit niciodată cu el, dar îmi imaginez...
- Ce şi cât de des îţi imaginezi ? - Că ar fi distractiv.
- Sunt Nina Howard. - Îmi pare atât de rău.
- Putem vorbi puţin ? - Vrea să te avertizeze că sunt ziaristă de scandal.
- "Will McAvoy pipăie de Anul Nou." - Ce ?
- Te-am chemat pentru asta. - Când iese ?
A ieşit. Asta e. "Mizerii în serie."
Nu ne aflăm aici ca să vorbim de audienţă, nu-i aşa ?
I-am pierdut pe David şi Charles. Nu te dai la fraţii Koch
fără să discuţi cu conducerea.
A fost un atentat armat în Tucson.
MSNBC, FOX şi CNN spun că e moartă.
Un medic declară decesul, nu televiziunea.
- E în viaţă. - Este în viaţă.
NPR îşi recunosc eroarea. E în viaţă.
Spune-i Leonei că dacă vrea să mă dea afară,
ar fi bine să vină cu mai mult decât câţiva tipi.
Exact aşa am să-i spun !
Nu-ţi pot spune unde ne aflăm,
sincer, pentru securitatea noastră.
Am văzut ziarişti atacaţi sistematic.
Ar trebui să vă arătăm...
în locul acestei imagini bizare cu mine stând
pe jos într-o locaţie secretă şi cu lumină crepusculară,
ar trebui să vă arătăm imagini...
Imagini în direct cu ce se petrece chiar acum în Piaţa Tahrir,
dar nu putem face asta deoarece camerele noastre au fost neutralizate.
Elliot, ce înseamnă "au fost neutralizate" ?
Prin ameninţări, intimidări şi
atacuri armate.
Noi vedem imagini preluate de la Al Jazeera de acum şase ore.
Ne poţi descrie ce vedem ?
Nu poate descrie altceva decât camera lui.
Întreabă-l ce are în minibar.
Mi-ar plăcea să te linişteşti.
Atunci cred că vei fi dezamăgită.
Aşa era, în mare, 7:00 P.M. în Cairo.
Elliot ?
- Unde se duce ? - Afară, pe balcon.
- Revino în transmisiune ! - Mai avem legătura cu Elliot ?
- Scoate-l. - Fir-ar al dracu' !
Dacă acum aţi deschis televizoarele, în Cairo este dimineaţă şi
o mulţime estimată la 100.000 de oameni
s-au adunat acum câteva ore în Piaţa Tahrir din capitala Egiptului...
Revino în direct, la dracu'.
Mubarak era aşteptat să demisioneze după 18 zile
de proteste prodemocratice fără precedent.
Cât o să stea pe balcon ?
Demisia era aşteptată de preşedintele Obama,
preşedintele francez Nicolas Sarkozy
şi premierul britanic David Cameron.
Dar într-un discurs de 17 minute,
Mubarak a anunţat că nu se va retrage,
înfuriind protestatarii care par să se fi înmulţit
şi să fi devenit şi mai furioşi după această noapte extraordinară.
Vorbim cu corespondentul nostru Elliot Hirsch...
Nu, Elliot e pe balcon, cântând o melodie din Evita.
- Aflat într-o locaţie secretă. - S-a întors.
- Scuză-mă, Will. - E totul în regulă ?
Au fost nişte împuşcături.
Nu pare să fi fost cineva rănit,
dar e greu de spus din locul în care mă aflu.
Ne uităm la o înregistrare de acum şase ore, Elliot.
Ne poţi povesti ce se întâmplă acum în Piaţă ?
Mulţimea se agită în valuri.
Armata a făcut un cordon în jurul Pieţii Tahrir...
O, Doamne, eşti bine ?
E o uşă de sticlă. Nu m-ai văzut aici ?
Da, calmează-te. A mai apărut un subiect.
Primim imagini de la un protest
în desfăşurare în Appleton, Wisconsin. Guvernatorul se află în sediul unui ziar
şi un protest spontan al profesorilor are loc chiar acum în faţa clădirii.
- Da, du-te. - Sună la montaj şi spune-le.
Will, vom da acum reclamele.
Un mic protest a izbucnit în faţa sediului unui ziar
unde se află chiar acum Scott Walker.
Deci tocmai pregătim montajul. Bate cu stiloul dacă ai înţeles.
Şi acum protestele se răspândesc în afara Pieţei Tahrir ?
- Suntem deja gata. - Cu ce ?
- Profesorii din Wisconsin. - Eu sunt.
- Ce se întâmplă ? - Guvernatorul de Wisconsin
forţează introducerea unei legi pentru a stabiliza bugetul,
prin care ruinează bugetul sectorului public, mai ales învăţământul
şi îi lasă fără drepturile obţinute prin contractul colectiv de muncă.
Guvernatorul este prins în sediul unui ziar
cu 75 de profesori protestând afară şi până mâine vor fi 10.000.
Da, dar între timp nişte egipteni vor schimba conducerea Egiptului.
- Mai e cineva aici ? - Nu.
Bun. Avem două subiecte de montat şi un singur editor.
Cory, dacă promit că înţeleg ironia situaţiei,
pot încălca regulile sindicale şi să mă aşez la acest panou ?
Vei vorbi cu cineva să angajeze mai mulţi editori ?
Să vorbesc e tot ce pot promite. Dar eu sunt de partea ta.
Dă-i drumul. De unde vrei să începi ?
În jur de 12:20. Începe răspunsul cu "Avem în guvernul statului..."
- Avem în guvernul statului... - Chiar acolo.
Înainte de a lua în calcul planul de reducere a cheltuielilor
indiferent de circumstanţe şi le-am înnoit.
Am avut o întâlnire azi cu toţi conducătorii
agenţiilor de stat şi ieri cu Garda Naţională.
- Taie acolo ! - Taie acolo !
Fii atentă la ce faci tu.
Chiar acolo, când scandează profesorii.
Trece, trece, trece, Scott cel egoist trebuie să plece !
Taie acolo ! Asta-i tot. Predă-l.
Haide, haide, haide.
Sunt pe cale să dau o ştire a mea.
Sunt cel puţin nouă lucruri care trebuie aranjate până ajunge în camera de control.
Suntem în 2011. Nu mai ducem rolele pe braţe.
Va trebui pe asta s-o duci cu mâna ta.
Durează prea mult să le duci pe amândouă în acelaşi timp.
- Ia un stick. - Pot folosi un stick.
- Bagă-l în portul USB. - Îl bag în portul USB.
- Copiază fişierul pe drive. - Copiez fişierul pe drive şi
aleargă cu el în camera de control. - Îl duc în camera de control ?
Imediat.
Cum am menţionat, câteva sute se află
în faţa televiziunii şi parlamentului şi o estimare de 25...
Un grup de protestatari se îndreaptă către Heliopolis.
Întreabă-l dacă ştie ceva despre
protestatarii care se îndreaptă către Palatul Prezidenţial.
Avem informaţii despre protestatari
care se îndreaptă către Palatul Prezidenţial în Heliopolis.
Nu ştiu nimic despre asta.
Pentru că stai în Hotelul Cairo Radisson.
Pare fericit din cauza asta ?
Mi-e greu să mă pronunţ din imaginile
cu rezoluţie mare pe care le primim.
Sunt la fel de frustrată ca tine, Don,
dar nu voi trimite un jurnalist american în mijlocul acelui protest.
- Crede-mă, eu sunt jurnalist american.
Aici ai conferinţa de presă a lui Walker şi protestul profesorilor în Appleton, needitate.
- Am înţeles. - Nu m-am încurcat cu nimic până aici.
Scuze !
- O, Doamne. Îmi pare rău. - Glumeşti ?
- Scuze. - Fişier needitat ?
Să-l introducem acum.
A fost Elliot Hirsch din Cairo.
- Vom reveni la tine, Elliot. - De ce ?
Unde te duci ?
Voi găsi pe cineva care se află pe teren.
Şocant este să auzi un Guvernator american
ameninţând că va chema Garda Naţională.
Dar asta a făcut azi Scott Walker,
comandantul Gărzii Naţionale a statului Wisconsin
în apărarea legii sale de reducere a cheltuielilor bugetare.
Oricine cu titlul de producător acum, în sala de conferinţe.
- Sloan. - Eu nu sunt producător.
- Am nevoie de tine. Mai poţi sta puţin ? - Am fost aşa de aproape...
Ştii că aş fi pus paza să te întoarcă din drum.
- Ştii. - Durează câteva minute.
Bine, dar uneori mă pui să aştept
şi uiţi de mine, iar apoi mă suni de acasă pe la 11:00 şi îţi ceri scuze.
- De câte ori s-a întâmplat asta ? - De două ori.
Păi, chiar mi-a părut rău.
Stau şi mă uit la tv.
Ştie cineva unde este un tv ?
Dragă, îmi pare rău. Mai am nevoie de 20 de minute.
Nu-i nimic, văd. Egiptul mai există ca ţară ?
Da, doar că a devenit una nouă.
Sunt un bun cunoscător al Egiptului, dacă ai nevoie de un interviu mâine.
De când eşti tu şi egiptolog ?
Mâine aş putea fi.
Du-te la Hang Chew, ia-ţi ceva de băut şi ne vedem acolo.
Da, şefa.
- Herb. - Da, doamnă ?
Depăşim cu 17 secunde cu Bernanke, ceea ce înseamnă că trebuie să scurtăm...
- Stai. Uitaţi-vă cu toţii. - Nu-i nimic de văzut.
- A trebuit să-l scoată cu degetele ei. - Nu aveam ce face.
Depăşim cu 17 secunde cu Bernanke,
ceea ce înseamnă că trebuie să scurtăm Bill Kristol cu cât ?
2:13.
Şi Will a luat lecţii de dans la 11 ani.
Şi Mackenzie s-a gândit că This Old House
lucra la aceeaşi casă în fiecare săptămână.
Toată lumea în sala de conferinţe. Şi aia a fost rezonabil.
A durat şase luni să construiască oraşul Dubai.
Crezi că au renovat în 15 ani vechiul oraş colonial ?
- Să mergem. - Câte bucătării crezi că avea casa aia ?
Va fi de ajuns. Să vorbim serios.
Încep prin a vă spune că Will plânge la filmul Rudy.
- Nu-i adevărat. - Plânge ca o ceapă.
Tăiatul cepei te face să plângi. Ele nu trăiesc această emoţie.
Felul în care trăieşti filmul Rudy.
O scenă, un moment, din când în când.
- Scena cu haina ? - Da.
Toată lumea plânge la scena aia.
- Jim ? - Nu l-am văzut niciodată.
N-ai văzut Rudy ?
Tu ce făceai când ceilalţi de vârsta ta îşi trăiau viaţa ?
- Temele. - "Temele."
Nu credeam că voi fi singura care va spune asta.
Am crezut că sunt în siguranţă în gaşcă.
Ascultaţi, fiindcă e singura şansă a lui Rudy să se îmbrace pentru joc.
- Nu trebuia să încep asta. - Păi, ai făcut-o.
Regulile NCAA permit doar unui număr limitat de jucători să poarte uniformă.
Şi de fiecare dată când lista creşte, Rudy nu se află pe ea.
Şi lista pentru ultimele jocuri e făcută, dar numele lui Rudy tot nu e pe ea.
Patru ani degeaba. Apoi trebuie să intre la şcoală.
Apoi intră la antrenamente.
Şi e bătut măr de colegi de două ori cât el.
Dar lui nu-i pasă, pentru că se gândeşte numai la echipă.
Şi tot ce-şi doreşte e să fie măcar o dată pe foaia de joc.
Şi e ultimul meci din ultimul său an de colegiu şi el tot nu prinde foaia.
- Şi tot aşa... - Uite cum e.
Jucătorii vin în biroul antrenorului
şi îşi pun echipamentul pe birou.
- Şi spun "Dle antrenor"... - "Vreau să fac duşul de după meci cu Rudy."
Nu, nu-i aşa.
Intră unul câte unul, îşi pun haina pe birou
şi spun, "Dle antrenor, vreau ca Rudy să joace în locul meu duminică."
Şi apare o coadă întreagă de jucători
cu hainele în mână spre biroul antrenorului.
- Jim, eşti rănit la cap. - Aşa e.
- Eu l-am lovit cu uşa din greşeală. - De două ori.
Dă-ţi părul la o parte.
- Sângerează. - Poţi aduce trusa de prim ajutor ?
- Da. - Sunt bine.
- Unde-i Don ? - Nu ştiu.
L-am văzut ieşind după materialul cu Elliot.
Despre asta vreau să vorbim.
Reflectăm deja 18 zile evenimentul şi m-am săturat să scot imagini
de pe diverse canale. Am văzut acelaşi montaj pe care
îl folosim cu sigla NBC de trei ori în ultimele ore.
Nilesat îl tot dă.
Şi, în mare, nu putem acoperi acest eveniment dintr-o cameră de hotel.
- Avem nevoie de cineva pe teren. - E prea periculos pe teren.
- Pentru un american. - Vrei să contactăm un străin ?
Un localnic. Cineva care se poate amesteca prin mulţime.
Cineva care are credibilitate atât în faţa noastră, cât şi a protestatarilor.
Cineva care ştie să filmeze, să monteze şi să verifice sunetul.
Tu, "în direct pe Internet". Ai depistat pe cineva ?
Am sigur tipul potrivit.
Scuzaţi-ne.
Ştii ce...
Ştii ce faci ?
- Aş fi putut deveni doctoriţă. - Şi ce s-a întâmplat ?
- Păi nu m-am dus la medicină sau şcoala sanitară. - Bine.
E vorba de altă poveste TMI.
Şi va fi dată în Pagina şase.
- În câte feluri vrei să-ţi spun - Azi e on-line
- că nu vreau să mă bag în aşa ceva ? - Şi mâine în ediţia tipărită.
- De data asta trebuie să ripostăm. - Acum ce mai zic ?
Ştiai că iub.. Ştiai că Wade Campbell
se gândeşte să candideze pentru Congres ?
Da, se gândeşte şi nimic mai mult.
Ba da, mai mult de-atât. Se întâlneşte cu un oficial DCCC.
Îl recrutează pentru locul lui Anthony Weiner.
Anthony Weiner îşi păstrează locul.
- Nu şi dacă vrea să devină primar. - Nu ştiam asta.
L-ai invitat pe Wade în emisiune de cinci ori în şase săptămâni.
Şi cum va ieşi povestea ?
Va fi că încerci să-ţi ajuţi iubitul
să fie ales în Congres. Cum credeai că va fi ?
Când pui problema aşa,
văd şi eu cum poate fi interpretat.
Chiar aşa şi arată.
Nu va mai apărea în emisiune.
Potrivit Google Trends volume index,
de la Anul Nou termenul de căutare Will McAvoy
a depăşit de 35 de ori frecvenţa medie de căutare din ultimii trei ani.
În mai puţin de şase săptămâni, au fost nu mai puţin de nouă
menţionări negative în Pagina şase şi TMI.
Câţi dintre cititorii lor crezi că sunt şi telespectatorii noştri ?
Acele articole au fost citate
- în mai mult de 800.000 web site-uri. - Dumnezeule !
- Da. - Există 800.000 web site-uri ?
E o distracţie zilnică faţă de ce încercăm să facem noi aici.
- Mai întâi a fost dezastrul cu Will şi întâlnirile lui. - Mă descurc extraordinar la întâlniri !
Acum jucăm greşit şi pierdem la etică.
Doar aşa poate fi interpretat ?!?
Ce altceva mai contează ? Suntem îngropaţi de vii de propriile tabloide.
Haide şeful, e Mac. Este enervantă cu etica.
- Mulţumesc ! - Felicitări !
Acum ai devenit ţintă. Ai intrat şi tu în joc.
- Orice faci... - Înţeleg.
Haide !
Cum de n-ai ştiut că a vorbit...
Nu mi-a spus niciodată. Te-ai putea gândi că te-am folosit ca să-i cresc lui credibilitatea.
Ştiu sigur că nu m-ai folosit.
El m-a folosit pe mine.
Ştii ce ? Pe bune.
Nu presupune nimic. Pare un tip de treabă.
În plus, niciun bărbat întreg la minte n-ar risca să te piardă.
Ei, haide.
Cine e străinul pe care îl ai ?
I-am urmărit postările de pe Twitter şi YouTube.
- Îşi spune Amen. - A-M-E-N ?
- Ca în rugăciuni ? - Aşa se scrie.
Dar înseamnă "Cel ascuns" în egipteana veche.
Îl urmăresc mulţi, inclusiv Richard Engel
care spune că e corect, vizionar
şi curajos în faţa oricărui pericol.
E frumos că-l susţine Engel,
dar nu ştiu ce să zic... să folosim pe cineva pe care nu-l cunosc.
Îl ştiu. E ca şi mine..
- El e ca şi cum aş fi eu. - Ce vrei să spui ?
Taţii noştri erau amândoi mecanici.
Nu pentru că asta au visat să facă,
ci pentru că ştiau că mereu se va găsi de lucru pentru mecanici.
- Neal. - Suntem amândoi fii cei mai mari
şi am avut grijă de fraţii mai mici întreaga noastră viaţă.
Niciunul dintre noi nu va căpăta o diplomă de facultate.
Amândoi idealizăm Internetul.
Spune mai departe.
- Am fost în unul dintre trenuri. - 7/7 ?
Mă duceam să-mi vizitez mătuşa şi trenul
abia depăşise Liverpool Street,
şi eram pe jumătate adormit când a explodat bomba.
Ce ai văzut ?
Vagonul s-a umplut cu fum,
oameni ţipând, plângând.
Rugându-se.
În final un muncitor de la metrou în vestă galbenă ne-a găsit
şi ne-a condus prin tunel până la staţia King's Cross.
Şi mi-am scos telefonul să-l sun pe tata.
- Nu era semnal. - Da.
- Şi ai început să filmezi în loc să vorbeşti. - Da.
Şi am ieşit afară şi...
ştiţi, am încărcat imaginile şi le-am trimis posturilor de ştiri.
Atunci ai ştiut că nu te vei face mecanic.
- Da. - El e Rudy.
- Nu totul e ca în Rudy. - Ştiu că nu totul e ca în Rudy.
S-o lăsăm baltă. Unii nu pot înţelege filmul Rudy.
Doar eu şi Rudy şi Neal şi tipul pe care l-a găsit Neal în Cairo.
- Amen. - Mulţumesc !
Nu "Amin !" la ce ai zis, spun doar că îl cheamă Amen.
Şi poţi avea încredere în el. Va reuşi.
Ce fel de echipament are ?
O cameră de mână Kodak Zi8 HD şi un laptop.
- Poţi da de el ? - Da.
- Cum vom recepţiona semnalul de la el ? - De ce nu poate folosi legătura noastră ?
- Ne trebuie un mobil. - Încă mai există Internet.
Au tăiat conexiunile la Internet încă de pe 27.
Nu de la marii provideri,
dar mai există un mic furnizor, numit Noor Group,
şi principalul lor client e bursa din Egipt.
Nu o pot opri şi pe-asta.
Vrei să spui că încă mai există Internet funcţional în Egypt ?
Noor Group deţine 83 rutere funcţionale
legate la tranzitul internaţional.
- Vrei să spui că încă mai există Internet funcţional în Egypt ? - Da.
- Will. - Da ?
- Am nevoie intri şi la 10:00. - Ce s-a întâmplat ?
Elliot a ieşit din hotel. A plecat pe stradă şi a fost bătut.
Cum se simte ?
Are câteva coaste rupte, un braţ fracturat
şi tăieturi şi vânătăi pe faţă.
- A fost bătut cu o piatră. - Adu-l acasă.
- M-am ocupat. - Ce dracu' căuta pe stradă ?
O voi suna pe soţia lui.
- O sun eu. - Nu.
- Don. - Charlie, lasă-l pe el.
Suni acum şi îi spui că e bine şi în drum spre casă.
- Da. - Nu trebuie să ştie de piatră.
La ce dracu' se gândea Elliot ?
Se gândea, "Descoperă subiectul !"
- Hei. - Hei.
Tu ce mai faci aici ?
A, da. Vino cu mine.
- Am auzit de Elliot. - Va fi bine.
- Eşti sigură ? - Nu are leziuni majore.
Slavă Domnului !
Acum câteva luni, am fost de acord să apar
pe un panou la Paley Center intitulat
- "Ştirile pot reflecta economia ?" - Un subiect excelent.
- Aşa cred şi eu, dar aici e problema. - Da ?
Nu sunt pregătită să reflectăm economia. Nu ştiu nimic despre economie.
Sunt sigură că nu se aşteaptă să fii economistă. Eşti producătoare.
Da, dar eu îţi spun că nu ştiu nimic despre economie.
Nimic. N-am studiat niciodată la şcoală.
Nu am citit niciodată paginile de economie. Nu am dat niciodată ştiri economice.
Dar produci ştiri despre economie.
Facem cinci minute pe seară de câteva luni.
Da, stau acolo când e segmentul şi vă las pe tine şi pe Will să vorbiţi.
- Ai aprobat subiectele. - Am încredere în tine.
Ce vrea să însemne asta ?
Mă prefac că citesc ce îmi dai şi apoi dau din cap.
Bine, dar ai ascultat emisiunile ?
- Am ascultat cu atenţie. - Şi ?
- Nu înţeleg o iotă din ce spui. - Kenzie !
Mă poţi scuti de morală, Thomas Friedman ?
- Vrei să spui Paul Krugman ? - Care dintre ei e economist ?
- Paul Krugman. - Atunci de ăsta ziceam.
Am nevoie să mă înveţi câteva lucruri
pe care să le spun şi astfel să reiasă că ştiu totul.
Cât ţi-a luat ţie să ştii ce ştii ?
Facultatea, masteratul, doctoratul, studii postdoctorat,
experienţa din practică... 15 ani. Când e dezbaterea ?
- Marţi. Dimineaţa. - Bine.
Ce-ar fi să-ţi spun trei lucruri pe care să ţi le notezi în palmă ?
Nu, chiar vreau să ştiu asta. Cred că multe din ce se întâmplă în lume
- au legătură cu economia. - S-ar putea să te fi prins de ceva !?!
Nu vreau să ştiu totul.
Nu vei fi în niciun pericol în sensul ăsta.
- O glumă bine spusă. - Mulţumesc.
- Du-te acasă ! - Da.
Bine aţi revenit la ACN Dimineaţa
unde au trecut 22 de minute din această oră, din această rece...
- Foarte rece. - Foarte rece zi de 21 februarie în New York.
În continuare, intrăm în culisele ultimei comedii a lui Jennifer Aniston
Just Go With It care are astăzi premiera.
Şi mai târziu vom transmite în direct de la Cineplex din stradă
unde iubitorii de film înfruntă cu greu temperaturile scăzute
doar ca să fie primii care vizionează Justin Bieber: Niciodată să nu spui niciodată.
Tu ai "Febra Bieber" ?
Nu mi-e ruşine să recunosc că am "Febra Bieber".
Dar acum e timpul pentru...
"Ce mi-a atras atenţia !" Vă spun eu ce mi-a atras atenţia în dimineaţa asta.
O poveste din propria noastră casă.
TMI anunţă on-line că Ştirile serii ar putea fi imparţiale
prin mărirea şanselor de alegere în Congres ale iubitului producătorului executiv,
Mackenzie McHale. Ai văzut asta ?
Am văzut, dar nu ştim care e realitatea.
Păi, realitatea e că Mackenzie McHale este producătorul executiv de la Ştirile serii.
Wade Campbell este iubitul ei. Wade are ambiţii politice.
Şi a tot fost invitat în emisiune,
în articol se spune, de cinci ori în ultimele şase săptămâni.
Tu ce crezi, este etic ?
Millie, fă-mi legătura cu cei din camera de control de la emisiunea de zi.
Să-ţi spun eu ce face asta şi mai complicat.
- Tony. - Mackenzie McHale şi Will McAvoy au fost împreună.
Deci lucrurile trebuie să fie mai tensionate acum la emisiunea din vârful de audienţă.
Întreabă-mă de unde ştiu că au fost împreună.
- Fiindcă e o poveste foarte tare. - E-mailul.
Mackenzie McHale a trimis un e-mail din greşeală către fiecare angajat al AWM
- în care spunea că l-a înşelat pe Will. - Să trecem mai departe.
Toţi am făcut asta, nu ? Nu vreau să spun că am înşelat.
Vreau să spun că toţi am apăsat pe butonul greşit...
Sunt Charlie Skinner. Fă-mi legătura cu microfonul lui din ureche.
Deci avem un crainic şi un producător care au fost...
Hei. Ai 10 secunde
să treci la reclame
sau altfel, Hannah, nu vei mai sta în acel scaun
după pauza de publicitate.
Aşa. Ai înţeles ideea.
Vom lua o pauză şi vom reveni după pauză.
Suntem ACN Morning.
Foarte graţios.
Chiar nu i-a fost jenă să spună că are "Febra Bieber" ?
E în regulă.
Happy Valentine's Day.
Nu mi-am dat seama că e Valentine's Day.
Şi oamenii din birou au dat...
Nu, Valentine's Day e luni, nu azi
şi acestea nu sunt pentru tine, ci de la tine.
Sunt mai încurcat decât eram înainte.
Don a plănuit luni o seară frumoasă pentru noi.
- Pentru mine şi tine ? - Da.
Don a planificat o seară romantică pentru mine şi pentru tine.
- Pentru mine şi el. - Aşa are sens.
Şi nu vreau să mi-o strice Lisa, care mi-o va strica dacă
nu petrece o Valentine's Day romantică.
Anul trecut iubitul ei a uitat că era Valentine's Day
şi s-a dus la un meci al echipei NY Rangers cu prietenii.
S-a pilit, ne-a pus să ne uităm la Overboard,
şi ne-a povestit multe Valentine's Day pe care le-a petrecut aiurea,
adică toate. Nu şi anul ăsta.
Te vei purta ca Sf. Valentin însuşi.
- Sf. Valentin de fapt - Concentreză-te, tocilarule !
- Bine. - Don a rezervat o cameră la Four Seasons.
- Pentru mine şi... - Nu, tot pentru mine şi pentru el.
Four Seasons. Cada se umple în mai puţin de 60 de secunde.
Şi eu nu vreau să apară Lisa
cu o casetă cu The Notebook zicând, "Unde e minibarul ?"
Da, dar nu pot ieşi cu Lisa de Valentine's Day.
Asta... asta chiar înseamnă ceva.
Nu mă încurca cu asta, James Tiberius Harper.
Ăla nu-i prenumele meu. Te gândeşti la căpitanul James Tiberius Kirk...
Nu mă încurca cu asta, Jim.
Nu avem o relaţie.
Mă sună seara după serviciu.
Vorbim puţin şi apoi zice, "Să vin pe la tine ?"
- Şi eu ce aş putea să spun ? - Tu spui da.
Eu spun da.
Dacă ieşi cu cineva pe 14 februarie,
îl scoţi în oraş pe 14 februarie.
Ce-i pe 14 februarie ?
- Valentine's Day. - Aşa.
Uite itinerariul tău.
Ai făcut rezervări la restaurantul ei preferat, Dell'anima.
I-ai luat un căluţ norocos pentru brăţara ei.
Aici ai o sticlă cu vinul ei preferat.
Şi aici ai lenjerie sexy
pentru orice chestii dezgustătoare ce aveţi voi de gând să faceţi mai târziu.
Şi cada aia care se umple în 60 de secunde e pentru baie ?
Nu poţi face sex în cadă. Nu merge.
Ba merge. Trebuie să te strecori...
- Mulţumesc ! - Eu aş vrea să aud în continuare.
- Tacă-ţi fleanca ! - Bine.
Uite aici felicitarea ei.
Şi aici ai ce trebuie să scrii pe ea.
"Aceasta a fost cea mai frumoasă lună din viaţa mea.
Eşti frumoasă, talentată
şi cea mai"... Ai luat-o razna ?
- Am ieşit doar de patru ori. - Uită-te la mine !
Deja mă uitam.
Nu mă păcăli cu asta, Jim.
- O iei la 9:30. - Să mergem.
E online.
- Amen ? - Da ?
Sunt Neal Sampat, Atlantis Cable News din New York.
Am vorbit acum o oră ?
Da.
Care am spus că e felul meu preferat de pizza ?
Pizza simplă. Cu brânză.
Eşti un puritan.
Aşa e.
Amen, vrem să te plătim ca să fii reporterul nostru pe teren.
E clar că te poţi mişca în voie pe acolo.
Citatele şi sursele tale se verifică.
Pui întrebări la obiect şi postezi filme minunate.
- Ne-am înţeles ? - Da, ne-am înţeles.
Bine.
Aceasta e producătorul nostru executiv.
Ea e şefa. Se numeşte Mackenzie McHale.
Amen, îţi mulţumesc foarte mult pentru că ai fost de acord să ne ajuţi.
Eu vă mulţumesc pentru că vreţi să difuzaţi.
Emisiunea începe la 3:00 dimineaţa, ora ta.
Şi vei face parte din subiectul principal.
Vreau să transmiţi din mijlocul Pieţei Tahrir.
Dar mai întâi, ne trebuie interviuri.
Avem nevoie să mergi la Palat
şi să afli cine e la conducere.
- Poţi face asta ? - Da, doamnă.
Vrem să vorbeşti cu un membru al armatei
şi vezi ce ordine de desfăşurare au.
- Poţi face asta ? - Da, doamnă.
Ai un BeachTek cu adaptor XLR
ca să poţi transmite wireless ?
Am o cameră de mână, dar merge binişor.
Bine, dar va trebui să-ţi verifici semnalul.
Avem o problemă cu sunetul.
- Am înţeles. - Ne trebuie orice ai filmat noaptea trecută.
Îl poţi comprima într-un YouSendlt file ?
Ar trebui să se descarce acum în computerul dv.
Se descarcă. Mulţumesc.
- Bine, ultimul lucru. - Da ?
Trebuie să-ţi dai jos bandana.
Trebuie să te prezentăm cu numele tău întreg.
Înţelegi ?
E neapărată nevoie ?
Reportajul tău nu va fi credibil
dacă îl vom atribui unui reporter anonim.
Amen, toate reţelele de ştiri sunt acolo.
Dar tu vei fi primul reporter egiptean pentru o reţea americană
care să descrie cum e să trăieşti aceste evenimente
Căderea Zidului Berlinului pentru Orientul Mijlociu.
Aceasta înseamnă istorie şi nu vei uita niciodată această seară.
Da, desigur. Ai dreptate.
Mă numesc Salim. Kahlid Salim.
Kahlid, să vedem nişte detalii tehnice.
Mai întâi, cum se scrie Kahlid ?
K-A-H-L...
Te vei enerva cu Leona
dacă voi căuta legături cu fraţii Koch în Wisconsin ?
Te vei enerva dacă mai apar alte mizerii în tabloide ?
- M-am enervat eu vreodată pentru mizeriile din tabloide ? - Tu ?
Aş face viaţa mai uşoară tuturor dacă aş demisiona în linişte ?
- Nu. - Nu, şi când ai făcut tu ceva în linişte ultima oară ?
- Pot fi liniştită. - De exemplu, ai trimis o dată un email
- la 138.000 de oameni. - L-am trimis la 112 oameni.
- Şi apoi au ajuns să-l trimită... - Will, voi tăceti vreodată ?
Ăsta-i chiar genul de subiect
pe care nu vrea Leona să-l urmărim, deci...
- Să-l urmărim cât de tare putem ? - Da.
Fă-mi un serviciu şi vezi dacă există vreo legătură
între fraţii Koch şi Citizens United.
- Deja mă ocup. - Cum ?
Păi, nu. Sunt exact ca tine. E doar o expresie.
De obicei e nevoie de zeci de ani, chiar secole
ca să vedem lumea schimbându-se.
Dar în Orientul Mijlociu, lumea s-a schimbat în şapte săptămâni.
Pe 25 ianuarie protestatarii
s-au adunat în Piaţa Tahrir din Cairo cerând demisia
preşedintelui Hosni Mubarak, care a condus Egiptul 30 de ani.
Aseară, Mubarak a scandalizat poporul egiptean refuzând să demisioneze.
Dar, doar 24 de ore mai târziu s-a înclinat în faţa voinţei poporului
şi a anunţat următoarele prin vocea vicepreşedintelui
- Omar Suleiman. - Merge banda 2.
Dragi cetăţeni din aceste vremuri grele...
Eşti un tânăr arătos, Kahlid.
- Cum te simţi ? - Bine.
- Iată cum arăta Piaţa Tahrir câteva momente mai târziu. - Banda 3.
Dă-i drumul.
Strigă "Egiptul este liber !
Eşti egiptean. Ridică-ţi fruntea din pământ !"
Pentru mai multe detalii, intrăm în legătură directă în Cairo
cu reporterul nostru Kahlid Salim care este pregătit.
Bună dimineaţa, Kahlid.
Este o dimineaţă bună.
30 de secunde înapoi.
- Will. - Da ?
Vreau să-ţi spun ceva.
- Ce ? - Am lucrat la TMI.
Circulă un zvon... Era mai mult decât un zvon...
câţiva dintre cei de la TMI ar lua bani de protecţie.
Ce vrei să spui ?
Le dai bani şi nu se iau de tine.
Ia legătura cu Nina Howard, plăteşte-o cât cere...
- Ai sărit de pe fix ? - Doar ziceam şi eu.
Iau bani de protecţie la TMI ?
În 3, 2...
Trecem de la Cairo la Madison, Wisconsin,
unde mii de persoane se îndreaptă spre sediul guvernului
pentru a protesta la amendamentele la buget propuse de guvernatorul Scott Walker.
Uite-l. Ne poţi vedea ?
- Da. - Ai făcut treabă bună.
Mulţumesc. Am câteva imagini frumoase
cu brigăzile de dezinfecţie.
Ce sunt brigăzile de dezinfecţie ?
Cele mai multe persoane din Tahrir la ora asta sunt femei în vârstă care fac curăţenie.
Copii au schimbat ţara, iar apoi îşi aduc mamele să facă curăţenie.
Întreaga Piaţă miroase a Axion.
Şi ei îi spun revoluţie de catifea.
Eu n-aş spune că a fost o revoluţie.
- De ce ? - Tot armata conduce.
Aşa că i-aş spune lovitură de stat militară.
Dar vom ajunge şi acolo.
Pentru moment, am schimbat un dictator de 82 de ani
cu "locotenentul" său din teren de 79 de ani
căruia i se spune "Pudelul lui Mubarak".
Cine-i spune aşa ?
Departamentul vostru de Stat
în e-mail-urile date de WikiLeaks.
- WikiLeaks. - Armata nu reprezintă "băieţii buni" ?
Cred că ăsta ar fi subiectul.
Vor fi alegeri libere ?
Armata va proteja mercenarii pro-Mubarak
care au omorât sute în ultimele două săptămâni şi jumătate ?
Mă aflam în Tahrir în noaptea când au ucis 91.
Bătrâni şi copii bătuţi şi împuşcaţi.
Bine, unde vrei să mergi mai departe ?
La Ministerul de Interne.
Dacă Mubarak voia să te arunce într-o groapă, acolo e.
Armata a înconjurat locul şi
ard documente în curte.
- E o clădire guvernamentală. - Are dreptate.
Kahlid, adu-ne imagini cu armata distrugând dovezi
şi vin personal acolo cu un camion de Tide.
Nu te las eu să faci asta.
Înţelegi diferenţa între băncile comerciale şi cele de investiţii ?
- Bineînţeles. - Kenzie ?
- Nu. - Băncile de investiţii sunt ca nişte jucători.
Băncile comerciale sunt cele la care ai cont de economii şi cont curent.
- Ştii să citeşti un extras de cont ? - Da.
- Kenzie ? - Nu.
Bun, deci, după marea depresiune economică,
Congresul a vrut să pună un zid intre
băncile comerciale şi cele de investiţii.
Au vrut să se asigure că Wall Street poate să cadă la pământ
şi băncile comerciale tot n-ar avea de suferit.
Au făcut o lege Glass-Steagall.
Ai putea fi Gordon Gekko sau George Bailey,
dar n-ai putea fi amândoi.
Mă urmăreşti ?
Se pare că nu mă pot opri din a-l răni pe Will.
Azi dimineaţă a fost o porcărie.
Cei de dimineaţă îi dispreţuiesc pe cei din prime time.
Şi asta a fost tot.
- E Will supărat pe tine ? - Nu.
Asta probabil te face să te simţi şi mai rău.
Şi spun asta în comparaţie
cu răul pe care îl simţeai adineauri.
Tu te pricepi la oameni ?
Mi s-a spus că nu.
Atunci să continuăm.
Nu pot să nu mă gândesc că e şi vina mea.
Eu sunt cea care nu te-a crezut când mi-ai spus că nu Will te-a înşelat
- şi de aceea tu... - A trebuit să trimit e-mailul.
Nu fi ridicolă. E doar vina ta.
E atât de mult vina... Nu.
Eu sunt cel mai apropiat de conceptul de prietenă femeie ?
Stai, spui că nu am prietene femei
sau că nu eşti în întregime femeie ?
- Tu ce crezi ? - Prima.
Da. Deci, ce s-a întâmplat, de nu poţi îndrepta ?
S-a întâmplat aşa, am fost cu un tip multă vreme
care nu era nici cât jumătate ca Will, şi m-a părăsit.
- Mai târziu am început să ies cu Will. - Pot să înţeleg restul.
- De ce nu poţi repara ? - Ascultă, te superi dacă vorbim doar...
- Da, Glass-Steagall. - Zidul, a funcţionat ?
A dus la cea mai lungă perioadă
de creştere economică susţinută din istoria SUA,
o înflorire timp de 60 de ani a clasei de mijloc,
cea mai mare creştere a productivităţii
şi cea mai mare creştere a venitului mediu.
De asemenea, am câştigat al doilea război mondial,
am trimis un om pe Lună şi un computer în fiecare casă.
Şi ştii ce s-a întâmplat după aceea ?
L-am înşelat pe bărbatul perfect cu tipul care ne-a părăsit ?
Da.
Am abrogat Legea Glass-Steagall.
De ce nu se poate repara ?
Trebuie să scriu ceva pe o felicitare de Ziua Îndrăgostiţilor.
Tu amăgeşti femeile, deci ce ai scrie...
- Nu pot da de Kahlid. - Ce vrei să spui ?
N-am mai auzit nimic de el de duminică seara
şi n-a mai postat nimic pe Twitter sau Facebook.
- Ai încercat să iei legătura... - Cu toţi cunoscuţii lui...
Facebook, YouTube... Nimeni nu mai ştie nimic de el.
Oameni buni, Elliot Hirsch.
Mulţumesc.
Sunt bine.
Şi vă mulţumim tuturor pentru telefoane, e-mail-uri şi flori.
Şi pentru stripteuza îmbrăcată ca ofiţer de securitate al lui Mubarak.
Nu te-ai gândi că au asemenea costumaţie în depozit.
- Haide. - Unde mergem ?
- Charlie. - Stai puţin.
Bine te-ai întors, Elliot.
- Toată lumea e fericită că eşti întreg. - Mulţumesc.
Reportajul de la tipul străin a fost fain vineri seara.
- Mi-au spus că tu ai fost. - Da.
Dar nu mai pot da de el. Au trecut 36 de ore.
- Ai încercat şi... - Am încercat totul.
Are telefonul nostru prin satelit.
Cel pe care îl folosim şi noi.
Vorbeşte cu furnizorul să localizeze semnalul GPS.
Bun. Mulţumesc.
A comandat o poliţistă fascistă ?
Nu, am făcut deja poanta.
- E acasă. - Mulţumesc, Doamne.
Te pot îmbrăţişa, nu ?
Nu, mă dor coastele.
Bine.
- Elliot. - Da, dle ?
Să nu mai faci asta niciodată.
- Da, dle. - Will ţi-a ţinut locul vineri seară.
Becky ţi-l ţine în seara asta şi până când eşti pregătit să...
Nu, de aceea am venit. Îl vreau în emisiune în seara asta.
- Şi filmat de la gât în jos ? - Nu, arătăm ce s-a întâmplat.
- Jurnaliştii sunt şi bătuţi. - Ştiu, dar...
A luat iniţiativă pentru ACN în cel mai mare subiect internaţional din ultima decadă.
- Nu-l poţi scoate acum. - Doar pentru o săptămână.
- Până mi se vindecă faţa... - Nu vrei să ieşi în direct ?
- Bineînţeles că vreau. - Atunci aşa rămâne.
Acesta e un reporter minunat care ne-a adus un subiect extraordinar.
Nu am adus niciun subiect. Am fost bătut înainte să...
Ăsta-i subiectul...
Nu, n-am vrut să spun că ăsta e subiectul.
Da, ştiu că nu noi suntem subiectul,
dar, Dumnezeule, nimeni nu va şti că...
- Noi ştim. - Nu e de ajuns.
Ba da, e.
Bine.
Şi noi din media suntem nişte tipi tari, de elită.
Suntem nişte clovni uscaţi într-un turn de fildeş. Uitaţi-vă în jur.
Stai pe bară.
- Will. - Da ?
Trebuie să-ţi vorbesc.
Mai întâi, Maria Guerrero a vrut să-ţi transmit că se simte îngrozitor.
De ce nu mi-a spus-o chiar ea ?
- Îi e frică de tine. - Aşa mai merge.
Tony crede că cei din prime-time se uită de sus la cei cu emisiunile de zi.
- Asta a fost tot. - Păi, chiar m-a înţepat.
Spune-i Mariei că am văzut când încerca să-l oprească şi că îi mulţumesc.
O voi face, dar am venit să-ţi spun că Nina Howard mai pregăteşte un articol.
Nu-mi pasă. Nina poate să scrie ce vrea despre mine.
E despre Mac.
Ce mai scrie ?
Era să-şi omoare echipa într-un incident în Pakistan ?
Ai numărul ei ?
Asta chiar merge ?
Dac-aş fi eu în locul tău, aş încerca.
Suntem în sala de conferinţe.
Gary, de ce nu le spui prietenilor tăi de la emisiunile de zi
că dacă îi preocupă etica lui Mackenzie, să mă întrebe pe mine.
Da.
- Ai fost la doctor ? - Doar câteva copci.
Răspunsul e da, fraţii Koch au bani în Citizens United.
Câteva fundaţii sprijinite de Koch au trimis memorii către tribunal,
inclusiv Institutul Cato.
Au introdus un memoriu pentru libertatea companiilor.
Aşa a făcut şi Institutul pentru Justiţie, fondat de asemenea de fraţii Koch.
Informarea lor susţinea că legile financiare care interzic
companiilor contribuţii nelimitate încalcă Primul Amendament.
Şi după ce curtea a decis în favoarea lor,
aceste fundaţii au cheltuit o grămadă de bani
pentru a se opune transparenţei donaţiilor.
Iată un interviu cu David Koch şi avocatul său.
Koch e întrebat despre Citizens United
şi pare să pretindă că nici n-a auzit de ei.
Koch este în prim-plan cu sacoul gri.
Ce părere aveţi despre Citizens United ?
- I-a ajutat influenţa dv ? - Citizens United ?
Ce părere aveţi despre Citizens United ?
- I-a ajutat influenţa dv ? - Citizens United ?
Încă o dată.
Ce părere aveţi despre Citizens United ?
- I-a ajutat influenţa dv ? - Citizens United ?
Judecătorii Thomas şi Scalia
erau amândoi oaspeţi frecvenţi ai fraţilor Koch.
Şi între 2003 şi 2007,
Virginia Thomas, soţia judecătorului Thomas,
a fost plătită cu 686.589 de dolari
de Fundaţia Heritage,
fondată de David şi Charles Koch.
Din nu ştiu ce motiv, judecătorul Thomas nu a trecut cei 686.000
de dolari în declaraţia de avere de la Curtea Supremă.
Este foarte neobişnuit că Scalia şi Thomas
nu s-au recuzat de la judecarea cazului ?
Dacă ar fi făcut-o, Citizens United ar fi pierdut cu 4-3.
Decizia în favoarea Citizens United permite corporaţiilor
să doneze orice sumă de bani oricărui candidat
fără ca nimeni să ştie de unde vin banii.
Dar pot face acelaşi lucru pentru sindicate, şi ei ştiau asta.
Deci, următorul pas n-ar fi să scape de sindicate ?
Dacă vrei să trişezi, da.
Scuzaţi-mă. Kahlid a dispărut.
Furnizorul de telefonie spune că telefonul lui nu are semnal,
ceea ce înseamnă ori că e distrus, ori că e îngropat sub pământ.
Noi l-am trimis să filmeze armata arzând dovezi. L-au săltat.
Avem contract cu o firmă de securitate din Cairo. Încep cu ei.
Will, tu sună-ţi cunoştinţele din Departamentul de Stat.
Şi apoi sună-l şi pe soţul ei, dacă e nevoie.
Don, tu ai relaţii la ambasada egipteană.
- Aveam. - Ce vrei să spui ?
Guvernul lor abia a căzut.
Haide, las-o baltă ! Noi l-am pus pe ăla acolo !
- Neal, nu-l vom pierde. - Doamne !
- Ai cunoştinţe în armata egipteană ? - Am.
Şi eu. Putem să vedem pe unde a umblat.
Ai auzit ?
Armata egipteană arestează jurnaliştii străini.
Chiar şi doi ziarişti de la New York Times au fost reţinuţi.
Cum ar trebui să ne simţim ?
- Scandalizaţi ? - Neal.
Nu mă simt deloc scandalizat.
Ar trebui să fim supăraţi ?
Nu m-a supărat deloc asta.
Ne simţim fericiţi ?
Păi, ne simţim...
în stare să facem "Nah-nah-nah-nah-nah" ?
Ne simţim fericiţi ?
Sau...
ne vine să facem, "Nah-nah-nah-nah-nah" ?
- Of ! - Neal !
Să-ţi văd mâna. Haide, să-ţi văd mâna.
Ţi-ai rupt vreo două degete.
Îmi pare rău.
Să mergem.
Juridicul nu ne lasă să luăm legătura cu firma de pază din Cairo.
- De ce dracu' ? - Nu vor să-şi asume răspunderea pentru un freelancer.
Zic că ne-ar putea da apoi în judecată.
Să ne dea în judecată ? E ori prizonier, ori mort.
Să vorbim cu Reese.
Eu l-am enervat cel mai puţin.
Lăsaţi-mă să vorbesc eu.
- Nu-i înăuntru, Don. - Eu cred că e, Roberta.
- Don. - Reese, ieşi dracului afară !
Don, nu-i acolo.
O, Doamne !
E o uşă rezistentă.
Aşadar, ştii unde îl putem găsi ?
Doamnelor şi domnilor, 30 de minute până începem.
Intrăm în direct în 30 de minute.
Vă scot capul printr-o piramidă.
Dă-mi pe cineva la telefon... Mulţumesc.
- Eşti bine ? - Da. Scrântit.
- Umărul ? - Da.
- Donnie... - Eu l-am trimis acolo.
Eu l-am certat să iasă în stradă şi a fost bătut cu o piatră.
S-a dus acolo fiindcă eu i-am zis.
Ştiu.
Toată lumea ştie. Toţi suntem invidioşi.
Ne doream să avem noi vânătăi şi tăieturi.
Nu i-ai dat un ordin. I-ai dat doar permisiunea.
L-am găsit !
Îl are armata. Au negat până şi-au dat seama
că cineva cu bani îl caută. Au spus că...
- Un grup armat îl are. - Da, dar ei sunt.
Ce vrea grupul armat ?
Un sfert de milion de dolari.
Îi verific în linişte cu cineva din firmele private de pază
să fiu sigur că se verifică, dar, Will,
doar tu poţi convinge conducerea să facă transferul de bani.
Ţi-au dat informaţii despre transfer ?
Nimeni nu trebuie să lase un sac de bani pe o cutie poştală, nu ?
Nu, vor să transferăm banii într-un fond de caritate
numit Intisar.
Practic putem utiliza serviciul PayPal.
Caritate în Cairo ?
Nu, un cont privat din Dubai.
Tu vorbeşte cu oamenii tăi, iar eu vorbesc cu conducerea.
Cum te simţi ?
- Minunat. - Îmi pare rău.
M-am purtat dur cu tine...
Îmi pare atât de rău.
Nu aveai cum să mă opreşti.
Joi seara, erau 75 profesori în Appleton.
În această seară, numărul de protestatari din Madison
e estimat la 30.000.
Biroul guvernatorului Walker dă informaţii neoficiale
despre intenţia de a aduce
susţinători plătiţi ai
planului guvernatorului Walker.
Wade e aici.
Spune că nu i-ai răspuns la telefon
şi că nu pleacă până nu vorbeşti cu el.
Să mă aştepte pe terasă.
Sunt cam 10 grade afară.
Guvernatorul reales care a pierdut 140 milioane dolari prin scutiri de taxe,
încearcă să îi recupereze pe seama celor care lucrează în sectorul de stat,
despre care, organizaţii ca Americanii pentru prosperitate cred că sunt plătiţi prea mult.
Meriţi mai mult.
Vă lăsăm pe dv să decideţi dacă sunt plătiţi prea mult.
- Îmi merit soarta. - Cel mai mic venit în SUA
este de 45.000$ pe an pentru o familie cu patru membri.
Salariul mediu pentru un lucrător în sănătate
45.805$.
Protecţia Copilului 47.810$.
Agenţiile de ocupare a forţei de muncă: 46.074$.
Şi salariul mediu al unui profesor
în Wisconsin...
46.390$.
În sfârşit ! De ce a trebuit să aştept aici ?
Fiindcă aşa am vrut eu.
Te-am sunat toată ziua.
Da, când te-ai întâlnit prima dată cu cei de la DCCC ?
Trebuie să lucrăm împreună la asta.
Nu, nu trebuie.
Şi fiindcă nu eşti un idiot, deja ştii asta.
Doamnă Corectitudine,
când aveai să-mi spui că tu şi Will aţi fost împreună ?
N-ar fi mers niciodată asta, tu şi cu mine.
Mi-ai irosit timpul.
Trebuia să-mi iasă şi mie ceva din asta.
În ordinea asta: Pleacă,
pierde alegerile,
du-te dracu' !
E în separeu.
Dacă vine cineva nu mă interesează, doar dă-mi bip pe BlackBerry.
Vreau să încetezi.
Am fost nepoliticos cu tine la petrecere şi îmi cer scuze.
Ai putea fi mai narcisist ?
Crezi că asta se întâmplă pentru că nu m-ai luat cu tine de Anul Nou ?
Fosta ta şi-a invitat iubitul de cinci...
Dacă ai fi sunat, ţi-aş fi putut spune că eu am fost cel care...
Prostii, vrei ca fosta ta să se întâlnească cu un congresman.
- Nu ştia despre DCCC... - Spui tu.
- Ea spune. - Da.
Bine, nu e etic că Wade a fost invitat în emisiune,
acolo a fost corect. Aveai tot dreptul să publici asta.
Dar să spui că aproape a făcut ca cineva să fie omorât...
Dezvolt un subiect din care să reiasă că ai angajat un producător incompetent
pentru că a fost iubita ta şi te-a părăsit.
Am angajat cel mai bun producător din televiziune
în ciuda faptului că am fost iubiţi şi că m-a părăsit.
Ştii, voi de acolo sunteţi milionari...
- Eu sunt singurul milionar de acolo. - Şi celebri.
- Doar eu sunt celebru de acolo. - Nu şi acum.
Cum se face chestia asta ?
Mă gândesc să investesc într-un
restaurant
şi caut investitori din umbră.
50.000$ acţiunea.
- 50.000$ şi devin partener "tăcut" ? - Da.
- Şi tu tot "tăcută" ? - Ca un mormânt.
- Pentru totdeauna ? - Vei avea propria masă la restaurant toată viaţa.
Will...
suntem amândoi jurnalişti.
- Mi-aş fi dorit să nu fi spus asta. - Ce ?
Totul era bine dacă nu spuneai asta. Vorbeşti prea mult.
Ai ceva împotrivă că-mi zic jurnalist ?
Numai câţiva din elită
ce vorbesc despre subiecte care nu interesează pe nimeni îşi pot spune...
Am un tip în echipă care a fost lovit cu o uşă în cap joi.
Îi sângera rana de la frunte, dar nu s-a dus la doctor
pentru că aveam un alt tip ce luase bătaie pe când era în Cairo.
Şi primul tip nu s-a dus la doctor până nu s-a dus întâi al doilea.
Am un producător care s-a năpustit într-o uşă închisă
pentru că se simţea responsabil pentru ce i se întâmplase celui de-al doilea tip.
Am un puşti de 18 ani care-şi riscă viaţa
la celalt capăt al pământului şi producătorul care l-a trimis acolo
nu doarme de trei zile.
Am peste 20 de oameni cărora le pasă de profesorii din Wisconsin.
Am o femeie în toată firea care socoteşte pe degete
şi stă toată noaptea să înveţe economie
de la o doctorandă în economie care ar fi câştigat de 20 de ori mai mult
dacă ar fi lucrat trei mile mai sus, în centru. Ei sunt jurnalişti.
Ia-te de mine cât vrei, Nina.
Ia-te de mine în fiecare zi. Scotoceşte-mi gunoiul.
Inventează orice minciună. Pentru asta eşti plătită.
Dar dacă te atingi de echipa mea, te voi face să suferi.
Am o oră în prime-time în fiecare seară
şi îmi voi dedica viaţa ca s-o ruinez pe-a ta.
De asemenea aş vrea să transmit un mesaj
celor din spatele acestei maşinaţiuni
că, dacă doar adulmec parfumul Leonei Lansing în această afacere,
vă voi lua la bani mărunţi pe amândouă
până nu mai rămâneţi cu nimic.
Uită-te la mine...
şi vezi că nu glumesc.
Restaurantele sunt investiţii proaste.
Aşteaptă 20 de minute până să pleci de aici.
Dur discurs...
- Dar nu vei câştiga. - Nu-mi pasă.
Sunt doar un tip de vârstă medie care nu şi-a atins niciodată potenţialul.
Nu vrei să fii în tabăra opusă dacă voi reuşi.
Am plătit eu băuturile.
1980, Ronald Reagan e ales preşedinte
şi cultura deregularizărilor începe.
Ce s-a întâmplat cu Will ? Nu l-am mai văzut pe aici.
S-a schimbat şi a plecat imediat după emisiune.
Unde ?
Cultura deregularizărilor atinge apogeul în 1999.
- Legea Glass-Steagall este abrogată. - Şi imediat băncile încep să fuzioneze.
Acum Gordon Gekko
poate folosi banca lui George Bailey ca să-şi facă pariurile.
Unde-i James Harper ?!
Aia-i Lisa.
- O, Doamne ! - O, Doamne !
E Valentine's Day. Am uitat să mă întâlnesc cu ea.
James Harper ?! Nimeni ?
Dacă nu-i aici, voi sta aici...
- Ce faci ? - Mă ascund.
- Ţie ţi se pare un plan bun ? - Nu.
- Ridică-te ! - Te rog, nu mă obliga.
Dar îl caut pe Jim pentru că nu a venit.
- Cineva ? James ? - Lisa.
Îmi pare atât de rău. A fost o zi foarte agitată.
Unde dracu ai umblat ?
- Cum ziceam, a fost o zi... - N-ai auzit de telefon ?
S-ar putea să am un cucui, dar tot îmi pare rău.
Îţi pare rău ? Păi dacă e aşa, atunci te iert complet
fiindcă m-ai făcut să te aştept o oră în restaurant.
Mulţumesc.
- Doar dacă nu erai sarcastică. - Era.
Credeam că există o şansă...
- Ai primit vreunul din SMS-urile mele ? - Nu.
- Ia stai, tu eşti Lisa ? - Da.
- Le-am primit eu. - Ce ?
Iar am schimbat telefoanele.
- Nu le-am însemnat cu ojă ? - Ba da, dar amândouă.
Mi-ai tras clapa de Valentine's Day,
care e de 1000 de ori mai rău decât într-o zi obişnuită.
- Dar nu ţi-am tras clapa. - Ba da.
Ba da. Dar ţi-am luat cadouri.
Şi ţi-am scris o felicitare.
"Din partea lui James Harper."
- Faci mişto de mine ? - Am pierdut felicitarea.
- Eşti un nemernic. - Nu, nu e.
- Maggie. - Lisa, opreşte-te !
- Ştii ceva ? - Opreşte-te !
Jim a făcut totul.
- Păi, m-a lăsat să-l aştept o oră la restaurant. - Mai puţin asta.
- Şi n-a sunat. - Şi asta.
Ar fi greu pentru un observator imparţial să spună de partea cui...
Taci ! Lisa, e un tip de treabă.
- Nu e vina nimănui. - Ba e a lui.
E un pic a lui, dar în mare
e doar o zi foarte proastă.
E Valentine's Day. E ziua mea preferată.
Atunci alege-ţi altă zi !
Pentru că e ziua cea mai nasoală pentru oricare tip.
Mereu suntem dezamăgite.
Valentine's Day e cea mai naşpa sărbătoare.
Îi obligă pe oameni să se poarte ca îndrăgostiţi, chiar dacă nu sunt.
- Cupidon e nasol. - În regulă.
Nu, eu boicotez Valentine's Day de acum înainte.
Cine e cu mine ?
Eu te iubesc în fiecare zi.
Azi e doar o scuză pentru a ne petrece noaptea într-o cameră de hotel.
Îmi pare rău. Adineauri mă prefăceam.
Cred că încă te poate auzi.
Îmi pare rău.
Îmi pare tare rău.
Încă mai port lenjerie comestibilă.
- Păi dacă aş fi ştiut asta... - Gura !
E ca un turn din piese de joc.
Dacă scoţi o piesă şi o pui sus
atunci sigur turnul devine mai înalt,
dar şi mai instabil.
S-a întors Will.
Să facem asta.
Bună.
- Pe unde ai umblat ? - A trebuit să fac un comision.
- Ce comision ? - Îmi doream nişte gumă. Mi-am luat.
Dă-mi voie să-ţi spun ceva, Billy.
Dacă aflu vreodată că ai plătit un ziarist de scandal
ca să mă protejezi, te bat de nu te vezi.
- Şi ştii că pot, sunt musculoasă. - Ştiu.
- Înţelegi ? - Da.
Am aflat că a transferat banii conducerea.
- Kahlid e acasă. - Da.
Curios, fiindcă cei de la juridic nici măcar n-au vrut să ne lase să vorbim
cu cei de la firmele private de pază despre Kahlid de teama expunerii.
S-au răzgândit.
Ştiai că Bill Clinton a fost cel care
a abrogat Legea Glass-Steagall ?
Da. Toată lumea ştie asta.
Păi, acum ştie chiar toată lumea.
Cum merg lecţiile ?
Conducerea n-a dat niciun ban. Tu ai făcut transferul.
Era unul de-ai noştri.
Da.
Că tot vorbim despre asta...
Nu e mult, dar aş vrea să ajut cu asta.
- Neal, nu-ţi permiţi. - Te rog.
Sigur. Mulţumesc.
Aşa, deci...
- Nu e cine ştie ce. - Maggie.
Te rog.
- Ce scrie aici ? - Citeşte.
"Domnule antrenor"
Vrem ca Rudy să se îmbrace pentru meci, dle antrenor.
Măi, vă mai lipsesc tobele.
Tu ai făcut asta ?
Happy Valentine's Day !