Eu sunt Parker.
Cei de la Corpul Păcii sunt incredibil de selectivi.
- Eritrea ? - Nu te poţi bucura pentru mine ?
- Ce se întâmplă ? Jay ? - Vino cu mine...
Eşti transferată.
Gata, destul !
- Cine eşti ? - Lena Smith. Noua ta şefă.
N-ai fost folosită la adevărata valoare la DPD.
Vreau să faci o verificare foarte amănunţită
a unei persoane pe nume Simon Fisher.
Dl si dna Quinn ?
Pe aici, vă rog.
Annie. Parcă ai prins ceva culoare.
Am reuşit să fac copierea.
Tot ce era pe tableta lui Simon Fisher se află aici.
Bună treabă. Ştiam că te pricepi la aşa ceva.
Am ceva îndoieli în ce priveşte valoarea informaţiilor de acolo.
Adică ?
Adică... totul a fost un pic prea uşor.
- Poate că eşti tu foarte bună. - Nu ştiu.
- Paşapoartele acelor spioni germani ? - Continuă, te ascult.
Le-a lăsat la vedere.
- Ca si când ar fi vrut să le găsesc. - Crezi că te suspectează ?
- Nu stiu, e greu de descifrat. - La fel ca tine.
Dezarhivează fişierele astea si spune-mi ce găseşti.
Ţi-ai petrecut noaptea cu Simon în Marrakech ?
Da.
Ai pe cineva ? Vreun iubit ?
- Nu, nu am niciun iubit. - Cineva la care ţii ?
Cineva care ar putea fi afectat de chestia asta ?
Nu, n-am absolut nicio obligaţie.
Acum abia aştept să dorm o noapte ca lumea, în patul meu.
Du-te. O să te anunţ ce vom găsi.
Minunat.
Scuză-mă, Lena, dar directorul ar vrea să te vadă în biroul lui
şi a cerut să vină şi dra Walker.
Lena, scuze că te-am luat de la treabă. Annie, poţi să aştepţi afară ?
Desigur.
Nu pare să fie bine.
Cele două mame ale tale au fost chemate în biroul directorului.
- Ai făcut vreo prostie ? - Probabil.
- Ştii despre ce e vorba ? - Cred că e ceva legat
de ce s-a întâmplat în Barcelona azi dimineaţă.
Azi dimineaţă, serviciile secrete spaniole au reţinut un cuplu canadian
care încerca să intre în Barcelona de la Livorno.
Soţii Ken si Andrea Quinn.
Veneau la Barcelona să achiziţioneze un virus informatic
creat de un hacker cunoscut ca Red Rover.
- Red Rover ? - Porecla lui e tot ce avem.
Îl urmărim de trei ani, dar a reuşit să-şi păstreze anonimatul.
- Şi canadienii ? - Sunt paravan pentru chinezi.
E noul mod al Chinei de operare pe continent.
Europenii preferă să facă afaceri tot cu feţe albe.
Canadienii par inofensivi.
- Asta e problema, Joan ? - Da, asta e.
Serviciile secrete chinezeşti îi susţin.
Dar ei încă nu stiu că trimişii lor au fost scoşi din joc.
Asta ne oferă o şansă excelentă.
Dacă am putea trimite o echipă care să joace rolul soţilor Quinn,
am putea achiziţiona virusul şi l-am trimite spre prelucrare.
Astfel încât, chiar dacă chinezii obţin o copie,
noi să putem imuniza ţinta.
Si ce legătură are asta cu mine ?
Annie şi Auggie au condus tentativa DPD
de a-l localiza şi anihila pe Red Rover,
dar din cauza recentei... reorganizări...
Niciunul nu-ţi mai raportează ţie.
- Exact. - Acum înţeleg despre ce e vorba.
- E mai mare decât o cutie de pâine ? - Nu.
Nu ? Tocmai ai zis "da", acum câteva întrebări.
Nu înţeleg de ce întotdeauna toate se compară
- ... cu o cutie de pâine. - Nu ştiu.
Cred că jocul ăsta era mai distractiv în teorie.
Da.
Virusul Stuxnet a distrus
programul Iranului de îmbogăţire a uraniului.
Dacă ăsta e aţintit asupra noastră, cine ştie ce daune poate produce ?
Îmi spui de ce trebuie să facem noi asta.
Dar nu-mi spui de ce trebuie s-o facă Annie.
- De cât timp e vorba ? - Dacă îi punem în următorul avion,
sunt înapoi mâine seară. Maximum 36 de ore.
- Ce părere ai, Lena ? - Nu e deja hotărât ?
E prima audiere pe tema asta.
Sper că o putem discuta sub toate aspectele.
Nu-mi pot permite s-o pierd pe Annie în acest stadiu.
- Abia a început să lucreze pentru tine. - Si abia începe să înveţe.
A făcut primul pas si vreau să mă asigur că poate face faţă în continuare.
Jocul lui Annie e entuziast,
dar a căpătat nişte obiceiuri proaste pe parcurs.
Nu ştiu sigur cum s-o rezolv.
Arthur, suntem puşi într-o situaţie stânjenitoare.
Cineva trebuie să fie persoana mai importantă.
S-a dus noaptea ta de somn.
Voi doi aţi vrut mereu să mergeţi în misiune împreună.
Ei bine, acum aveţi ocazia.
Felicitări, dna Quinn ! Dle Quinn.
Pentru următoarele 36 de ore, vă declar soţ si soţie.
Veniţi să vă pun la curent.
- Annie ? - Da.
Am crezut că ai venit ca să despachetezi.
Aşa e. Şi acum îmi fac bagajele pentru următoarea călătorie.
- Azi ? - Da, azi.
Te duci pentru Smithsonian sau pentru...
În mod normal, n-aş pune astfel de întrebări.
Dar sunt un pic tulburată de ce s-a întâmplat ieri.
Ce s-a întâmplat ieri ?
Jai Wilcox a murit într-un accident de alpinism, în Virginia de Vest.
A apărut în toate ziarele.
Am... aflat asta.
E îngrozitor. Îmi pare foarte rău.
L-am întâlnit doar atunci când a venit la cină, dar chiar îmi plăcea.
Şi mie. Era un prieten bun.
- Păi... cât de bun prieten îţi era ? - Ce vrei să spui ?
Se spune că era fiul lui Henry Wilcox.
Deci lucra pentru Departamentul de Stat sau tot pentru...
O fac din nou, nu-i aşa ?
Jai chiar a murit accidental când se căţăra pe munte ?
- Trebuie să plec la aeroport. - Înţeleg.
Să te întorci repede, da ?
Veşti proaste. Unul dintre noi are locul din mijloc.
As zice să dăm cu banul, dar chiar ai nevoie de fereastră ?
- Aleg locul din mijloc. - Eşti sigur ?
Da, da. Dacă mă întorc la misiuni de teren
... aş sta şi în bagaj, dacă ar trebui. - Pot să te întreb ceva ?
- De când ai început să ceri voie ? - Ce facem noi aici ?
Ai vreun fel de dilemă metafizică ? Pentru că dacă ai...
Tu eşti cel care îl urmărea pe Red Rover.
Tu cunoşti lumea, îi ştii pe jucători.
Eu ce-am făcut ? Te-am ajutat cu câteva ore de căutări ?
Nu e prima oară când nu ai calificarea necesară, ştii ?
- Zău, Auggie. Vorbesc serios. - În regulă, uite...
Fieful lui Joan e atacat.
Ea nu e genul care se dă în lături din faţa luptei,
deci, luându-ne înapoi, chiar şi pentru o zi,
transmite mesajul că nu va renunţa aşa uşor.
Crezi că e permanentă transferarea noastră ?
Nimic nu e vreodată permanent în Agenţie.
Dar cel mai bine e să te comporţi ca şi când ar fi.
Zborul 9219...
E al nostru, dragă.
Aşadar cum e să lucrezi pentru Lena ?
Nu ştiu. Încă nu sunt sigură.
Un singur lucru îţi spun... E complet altfel decât Joan.
- Da, cum aşa ? - E mult mai accesibilă.
Ştii ? Ca şi când am fi implicate împreună, în mod egal.
Mi-a dat foarte multă libertate până acum.
Pe bune ? Unde te-a trimis prima oară ?
Nicăieri, doar într-o misiune locală de constatare a unor fapte.
- Ca să mă pun pe picioare. - Locală ?
De când a devenit Marrakech zonă locală ?
Îmi pare rău. De unde ştii ?
Aş putea spune după cum te-ai bronzat.
Nu-ţi face griji.
Ştiu ce greu e să lucrezi pentru un nou stăpân.
Dar va trebui să plăteşti pentru această mică gafă.
Ştiu. Iau locul din mijloc.
Parcă mi-ai citi gândurile.
- Lena. - Joan.
Mulţumesc... că ai fost înţelegătoare mai devreme.
Sper că absenţa lui Annie nu pune nimic urgent în pericol.
Ăsta-i felul tău de a jubila, Joan ?
Întotdeauna ai fost foarte distantă. Uneori mi-e greu să te descifrez.
Cred că mă descifrezi foarte bine.
Nu înţeleg cum îţi conduci departamentul.
Eşti dispusă să periclitezi totul doar pentru a obţine o victorie.
S-ar putea să fi căpătat unele obiceiuri proaste, în timp.
Cum ar fi să mă aduci fără avertizare în faţa directorului ?
Respectăm protocolul.
Deci asta a fost.
Nu mai suntem fetele începătoare din Nairobi,
încercând să ne câştigăm tresele.
Ne face rău amândurora dacă ceri ajutorul unui bărbat.
- ... chiar dacă e soţul tău. - Acel bărbat îţi e superior,
deci fii mai atentă cum vorbeşti despre el.
Data viitoare, când vei dori o apreciere legată de agenţii mei,
vino direct la mine.
E ora 12:08. Întâlnirea a fost fixată pentru amiază.
- Suntem după ora Barcelonei. - Dacă ai fi la biroul tău acum,
ăsta ar fi momentul când mi-ai spune să trag de şnurul paraşutei.
Da, iar tu nu m-ai asculta şi ai face doar ce vrei tu.
De ce stai aşa departe ? Suntem căsătoriţi.
Ar trebui să fie ceva romantic. Dă-mi mâna.
Aşa e mai bine.
- Te bucuri de asta prea mult. - Mă bucur exact cât trebuie.
Îmi pare rău, dar am plătit deja.
Da, aşa este. Un tip m-a rugat să vă dau asta.
10 MINUTE TELEFON PUBLIC PASSEIG DE GRACIA/GRAN VIA
Aţi terminat aici ? O să vă iau astea din faţă.
- Cine ţi-a dat asta ? - Tipul de acolo...
Era acolo, acum două secunde.
- Ce se întâmplă ? - Schimbare de plan.
În câte moduri diferite lucrurile pot merge prost ?
În afară de evidentul semn rău al schimbării locului întâlnirii,
mai sunt câteva.
Nu putem şti sigur că chinezii n-au aflat că oamenii lor au fost arestaţi.
Sau că aceştia nu ne-au dat informaţii false.
- Prudent ar fi să nu răspundem, nu ? - Da.
- Nu facem mişcarea asta, nu ? - Alo !
Eşti Red Rover ?
- Aveţi banii ? - Ai marfa ?
O motocicletă va trece pe la curbă, în 15 secunde.
Aruncaţi banii în ataş.
Dacă sunt toţi, veţi primi şi alte instrucţiuni.
Nu aşa a fost înţelegerea. Trebuie să vedem marfa.
- 5... 4... - O facem, da ?
3... 2... 1...
În regulă, am lăsat banii. Şi acum ?
Cred că tocmai am fost păcăliţi. Cum e cu motocicleta ?
Plăcuţa de înmatriculare era ascunsă.
Felicitări. Facem afacerea.
- Unde e pachetul ? - Caută sub telefon.
Îmi place să fac afaceri cu voi.
- Spune-mi că l-ai găsit. - Se pare că da.
Totul e bine când se termină cu bine.
Trebuie să-ţi spun,
mi-am imaginat o lună de miere mai romantică, dle Quinn.
Ai transformat patul nostru într-o staţie de lucru.
Puteai măcar să mă treci pragul în braţe.
Avionul nostru pleacă peste patru ore.
Am nevoie de puţină linişte ca să verific aceste diagnostice.
Măcar mă asculţi ?
M-ai întrebat de ce suntem în casa secretă, nu ?
Nu, nu asta.
Primul lucru pe care îl face un tip când se însoară ?
Nu mai ascultă. Sau aşa mi s-a spus.
Cât timp îţi mai trebuie ?
Încă 10, 15 minute... Vino aici. Trebuie să vezi asta.
- La ce să mă uit ? - Poezie.
Nu, de fapt, retrag. E mai degrabă o partitură muzicală.
Red Rover foloseşte structura de bază a virusului Stuxnet,
dar asta are mai mult suflet. Are melodie.
Trebuie să te cred pe cuvânt.
"Atacuri Ziua Zero." "Atacuri prin intermediari."
Modulat, sofisticat...
Precum Miles Davis, în perioada "Kind of Blue".
Trebuia să-mi spui că eşti un retardat, când m-ai cerut de soţie.
Trebuia să te refuz.
Cum spui tu, dragă.
Cred că chinezii ştiu ce am făcut.
Imposibil.
Spaniolii i-au izolat pe soţii Quinns, le-au refuzat accesul la comunicare.
Tocmai a sosit asta din Spania. Trei agenţi MSS
au fost reperaţi acum o oră, la aeroportul El Prat.
Rebecca.
Fă-mi legătura cu Nestor Campos de la CNI.
Annie si Auggie... Care-i situaţia lor ?
Au asigurat marfa. Vor veni acasă cu următorul zbor.
Nu înţeleg de ce ai fost atât de dornică să-i dai misiunea asta lui Auggie.
- De ce ? Crezi că nu e calificat ? - Pentru că ţi l-am luat pe Auggie
şi l-am pus la operaţiunile speciale ?
Pentru că eu am lucruri mai importante de făcut acum,
decât să joc aceste jocuri pasiv-agresive.
Cum ai obţinut pozele astea atât de rapid ?
Tocmai procesam nişte date la biroul iberic.
Şi au apărut.
Deci e doar o bună sincronizare ?
Tu micro gestionezi această operaţiune, Arthur.
Nu-l mai ai pe Auggie vreo două zile şi te urci pe pereţi ?
Ce altă sarcină i-ai mai trasat ?
Campos, pe linia trei.
Nestor, ce-ai aflat ?
- Ai terminat ? - Da.
Aproape, tocmai fac un ultim test. Ascultă...
Comentariul ăla cu "retardat" de mai devreme...
Ai vorbit serios ?
Amândoi ştim că ai anumite calităţi de retardat.
Nu, nu este...
Mă refer la partea în care ai spus
că nu te-ai mărita cu mine din cauza asta.
Ai vorbit serios ?
- Sunt derutată. - De ce ?
Mă întreabă Auggie Anderson sau dl Kenneth Quinn ?
Are importanţă ?
Încerc să-mi dau seama de unde vine asta.
O voi cere de soţie pe Parker.
- Când ? - Cât de curând posibil.
Voiam să plec în Eritrea aseară,
dar misiunea asta... mi-a cam schimbat planurile.
Am cumpărat inelul acum patru zile.
Îl port la mine de atunci.
Nu l-am arătat nimănui până acum.
- De cât timp te vedeai cu ea ? - Ce vrei să spui ?
Aşa e, cred că nu prea am vorbit despre asta.
De vreo trei sau patru luni.
Şi, cel mai mult, de la mare distanţă, nu ?
Da.
Si ce a zis când i-ai spus unde lucrezi ?
N-a zis nimic. Încă nu i-am spus.
- Auggie ! - Annie, ştiu ce fac.
Nu-ţi da ochii peste cap. Îi aud de aici cum se rotesc.
Crezi că e o reacţie la ce s-a întâmplat cu Jai ?
Poate că da.
Si dacă e, nu am nicio problemă.
Unul dintre ai noştri a fost spulberat de o bombă.
Viaţa e prea scurtă ca să nu reacţionezi la aşa ceva.
E Joan.
- Alo ? - Unde sunteţi ?
Tocmai plecam spre aeroport. De ce ?
Au apărut noutăţi pe-aici.
Canadienii care au fost arestaţi ?
Tocmai au fost găsiţi asasinaţi.
Ar fi trebuit să fie în arest.
Erau, în închisori diferite chiar.
Au fost două breşe separate, în sistemul de pază, coordonate perfect.
Nu mai sunteţi în siguranţă în Barcelona.
- Am înţeles. - Care-i treaba ?
Trebuie să plecăm de-aici.
La ştiri au spus că se strică vremea.
Nori de furtună vin dinspre est.
Să-mi spui dacă avem nevoie de umbrelă.
Cred că... am greşit etajul.
Armă !
La stânga ta !
Scări ! Ia-mă de braţ.
Nu, pot s-o fac mai repede singur.
Cum ? Nu te las în urmă.
Preiau conducerea, verifică etajele de mai jos. Du-te !
Liber.
Liber !
Am luat-o !
Fir-ar să fie !
- Eşti teafăr ? - Da.
- Am scăpat servieta. - Nu-i nimic...
Virusul se va transmite prin Tilded Platform.
Nu ştiu ce anume ţinteşte,
dar poate fi un sistem SCADA, probabil din SUA.
La ce daune să ne aşteptăm ?
Depinde de ţintă. Virusul poate incapacita
linii de fabricaţie, fabrici de armament.
Poate se va conecta la reţeaua noastră.
Joan, va face mult rău.
Trebuie interceptat înainte să-l utilizeze chinezii.
Nu mai avem cum recupera pachetul. Poate doar cu o armată.
Probabil chiar acum se află într-un avion spre Beijing.
Nu sugerez să mergem după pachet.
Trebuie să-l găsim pe Red Rover si să-l recrutăm.
Doar el ştie cum să contracarăm virusul.
L-aţi identificat pe Red Rover ?
- Nu. - Da.
Răspunsul e "da" sau "nu" ?
Nu, încă nu l-am identificat.
- I-am făcut o caracterizare. - În baza a ce ?
Alo ! În baza a ce ?
Joan, am primit preţ bun pe acest virus.
Red Rover îl putea vinde pe mult mai mult.
- Deci nu e motivat de bani. - Se poate.
Poate nici nu ştie ce talentat e.
Dar ţine la anonimat,
deci poate că va reacţiona când va fi recunoscut.
Annie, avem şanse de reuşită ?
La faţa locului ? Acum ?
- Trebuie să-l găsim pe Red Rover. - Putem interoga chelneriţa.
- Care chelneriţă ? - De la cafenea.
Poate ni-l descrie pe tipul care i-a dat biletul.
Merită să încercăm.
Asta nu e încercare, Auggie. E bâjbâială de-a dreptul.
- Dar, Joan, eu... - Vina e doar a mea.
V-am trimis acolo cu date false, fără susţinerea necesară.
Să nu persistăm în greşeală !
Vreau să urcaţi într-un avion si să vă întoarceţi acasă.
Cică în închisoare cea mai rea e mâncarea, dar nu e aşa.
Problema e golful. Nu întreţin deloc terenurile.
Condoleanţe pentru pierderea suferită.
Ai bătut atâta drum doar ca să-mi spui asta ?
Ştiu că nu ne-am prea înţeles, dar Jai era parte din familie.
Un accident de alpinism ?
Ce le-ai spus tuturor că a păţit maşina lui ?
O problemă la alimentarea cu combustibil.
Si oamenii te-au crezut ? Nu stiu de ce mă mir.
Poate pentru că sunt încă în şoc.
Voiam să vin la înmormântare,
dar cineva a considerat că e riscant să mă lase să zbor.
- Ar trebui să mă simt măgulit. - Regret că n-ai putut veni, Henry.
Slujba a fost frumoasă. Foarte demnă.
Îmi amintesc prima lui zi de lucru.
Costum gri cu dungi, cravata roşie. Şi pantofii ăia...
Probabil îi lustruise o noapte întreagă.
Nu va fi uitat.
Am înţeles că ai avut, recent, nişte vizitatori.
- Anchetatori din echipa specială. - Adică vulturii.
Am auzit că nu ai cooperat.
- Acum ştiu. - Ce ?
- De ce ai venit. Ai un plan. - Ba nu.
Te rog ! Decizia de a-ţi da muncă de birou,
de a te scoate la lumină, a fost a mea.
Nu erai deloc un spion bun. Te trădează ochii.
Te implor, Henry ! Te rog...
Nu am putut veni la înmormântare.
A propriului meu fiu. După 30 de ani de muncă.
Deci nu cooperezi. De ce ? Ca să te răzbuni ?
Ştii cum se formează opiniile.
Intransigenţa ta alimentează speculaţiile
că ai fi implicat cumva în atentatul cu bombă.
Oamenii cred că mi-am ucis fiul ?
Cu ce motiv ? Din răzbunare ?
Mă cred în stare de o faptă aşa îngrozitoare ?
- Tu ce crezi ? - Vreau să cred că nu eşti implicat.
Dar cum credeam că nu poţi fi mai josnic decât atât,
mi-ai dovedit că mă înşel.
Te-am adus la Agenţie. Am făcut om din tine.
Trebuia să fii locotenentul meu de încredere, protejatul meu.
Iar tu mă săpai.
Nu asta s-a auzit în afară.
Fiul meu a fost asasinat. Chiar aici, sub nasul nostru.
N-ar fi trebuit să te dai drept un mentor, un protector,
dacă nu erai în stare să-ţi protejezi agenţii.
Cauţi vinovatul pentru moartea lui Jai ?
Uită-te la tine !
În faţă e o staţie de taxiuri.
Nu pot să cred că anulezi misiunea.
A fost decizia lui Joan, nu a mea.
Tu i-ai băgat ideea în cap.
- Nu avem şanse de reuşită ? - Nu !
Suntem depăşiţi numeric şi strategic.
Din prima zi ai subminat autoritatea lui Joan.
Acum dintr-o dată, dai salutul şi o asculţi orbeşte.
E vina mea, nu-i aşa ? Mă consideri un soi de povară.
Normal că nu asta cred.
Atunci de ce ai urcat să mă ajuţi ?
Erai la pământ.
Ar fi trebuit să te duci după pachet. Asta ne era misiunea.
Să ducem pachetul acasă, nu să mă ajuţi pe mine.
Nu vreau să fie iar ca înainte. Nu vreau să muncesc iar la birou.
Vreau să-mi văd de viaţă,
dar eu nu am o Lena de partea mea.
Eu o am doar pe Joan. Dacă o dezamăgesc...
Nu o vei dezamăgi. Vrea să ascultăm ordinul.
Să ne întoarcem acasă.
Annie, vrea să învingem. La fel ca mine.
Trebuie să răspund. Da !
Am o întrebare. Aţi luat avionul spre SUA ?
- Încă nu. - Bine.
S-ar putea să-ţi schimb itinerarul.
Simon a fost găsit la München. Stă la Konigshof.
Vrei să-i fac o vizită ?
De ce nu ? În focul momentului, renunţă la orice precauţie.
Ai tot ce-ţi trebuie.
Cum l-aţi găsit pe Simon ? După discul de siguranţă ?
Nu, era doar o momeală. Nu conţinea date importante.
- Dar avem alte surse. - Discul era o fundătură ?
Tu ai spus-o: ceva obţinut uşor probabil că nu merita efortul.
- Da... - Îţi trebuie discul de siguranţă ?
Dacă te apropii destul de om, îţi va spune tot.
- Să-ţi rezerv bilet ? - Nu prea ştiu când termin.
Joan mi-a promis că terminaţi până diseară.
Pleacă atunci spre München.
Fac tot posibilul. Lena...
Te sun eu mai târziu.
Auggie !
- Bună ! - Bună !
Nu ştiu dacă îţi aminteşti de mine.
Am fost aici mai devreme. Nu i-am lăsat bacşiş chelneriţei.
Are vreo 20 de ani, e brunetă, e frumoasă foc.
- Pilar. - Pilar, da. E aici ?
Nu.
I-aş putea lăsa nişte bani ? Mă simt groaznic.
Desigur.
Vouă, americanilor, vă plac mult bacşişurile.
A mai trecut unul să lase bacşiş, acum vreo zece minute.
- Ce coincidenţă ! - Da.
- Cum ai spus că o cheamă ? - Pilar. Pilar Sastre.
Sastre ?
Ai ajuns la zece minute după mine.
- Credeam că te-am instruit mai bine. - Te-ai înşelat.
Nu e prima oară când greşesc azi.
Ascultă, cred că ar trebui...
Nu e nevoie. Aveai dreptate. Exagerăm cu precauţiile.
Am pierdut deja un amic săptămâna asta,
nu voiam să-l pierd şi pe cel mai bun prieten.
Deci suntem prieteni la cataramă.
Să nu te sperii !
Am trecut prin prima ceartă.
Acum parcă am fi căsătoriţi de-adevăratelea.
- Ai verificat apartamentul ? - Nu a răspuns nimeni la uşă.
- Managerul chiar ţi-a dat adresa ? - Nu. Am sunat un prieten.
I-am căutat CNP-ul la Fiscul spaniol.
- Tu ? - Am folosit cartea de telefon.
- Eu nu o puteam face. - Haide !
- Ce e ? - Vine.
Sper că ai dreptate.
Scuze ! Îţi aminteşti de noi de azi, de la restaurant ?
- Nu, regret. - Tu ne-ai servit.
- Ne-ai dat un bilet. - Nu sunt interesată.
Ascultă...
Ce crezi că faci ?
Pilar, avem doar câteva întrebări.
Am un milion de volţi la dispoziţie si nu mă tem să-i folosesc.
- Nu vrem să-ţi facem nimic. - Nu mai spune !
Vrem să ştim dacă îţi aminteşti ceva
despre tipul de la restaurant care ţi-a dat biletul.
Nu.
Vă las să intraţi, dar nu vă atingeţi de lucrurile mele.
Ce bâzâit se aude ?
Nu prea ştiu cum să-ţi descriu ce văd.
Nu e nevoie. M-am prins.
Dacă aţi venit să vă cereţi banii, regret, nu-i dau înapoi.
Nu am venit după bani... Red Rover. Am venit după tine.
- Tot nu răspund. - Mai încearcă !
Pe mobilele amândurora.
- Ai o clipă liberă ? - Pentru tine, Paul, am şi două.
Îmi trebuie doar una. Nu prea am timp.
M-am fofilat de la o şedinţă.
- Deci va fi o clipă tensionată. - Mă tem că da.
Parcă de fiecare dată când te văd
motivul e că l-am spionat pe soţul tău.
De ce l-ai spiona pe Arthur ?
NSA colaborează cu echipa care anchetează moartea lui Jai.
- Era de aşteptat. - Eu mă ocup de anchetă.
Verific sute de ore de convorbiri telefonice si e-mail-uri. Legal.
- Desigur. - Si iată rezultatul.
În săptămânile anterioare morţii lui Jai,
o firmă de securitate l-a urmărit la ordinul lui Arthur,
care a plătit dintr-un cont personal.
Ştiai despre asta ? Am venit în calitate de prieten.
- Nu vreau să se ajungă la mine. - Cine mai ştie despre asta ?
Astăzi, doar noi doi. Dar săptămâna viitoare...
Nu ştiu cât de departe se va afla.
Nu-i prea place jazzul.
Dacă nu te-ai prins deja, caracterizarea ta e 100% greşită.
O voi recruta pe fată.
Scuze ! Muzica mă ajută să mă relaxez.
Nu-i nimic. Melodia e antrenantă.
- Vreţi o bere ? - Nu, mersi.
- Ce faci ? - Verificam dacă e orb.
- Chiar sunt orb. - Cât de mari sunt problemele mele ?
Tocmai ai vândut un virus pe piaţa neagră.
Şi ai atacat Telecom-Orange de Crăciunul trecut...
Ştiţi despre asta ? Parcă nu eraţi poliţişti.
Nu suntem. Dar Interpolul s-ar bucura să afle cine eşti.
Ştiam eu că e ceva dubios cu voi. Aţi spus că sunteţi canadieni.
De ce ai atacat SUA cu virusul tău, Pilar ?
Aşa mi-au cerut ei. Mă bucuram că fusesem descoperită.
Nu vreau să provoc vreo apocalipsă.
- Nu de asta o fac. - Atunci ce motiv ai ?
Îi plăcea iubitului meu. Credeam că se va bucura, dar nu.
A devenit gelos si s-a cuplat cu o fată cunoscută pe net.
Voiam să-i arăt că a făcut o greşeală.
Scuză-mă !
- Ce se întâmplă ? - Nimic.
Poate ştii sau poate că nu, dar eşti o programatoare excelentă.
- Chiar genială. - Genială ? Nu cred.
Ba da. Din tot ce am văzut eu, eşti printre cei mai buni.
Presupun că poţi neutraliza virusul ăsta.
- Eu l-am făcut, deci... da. - Bine.
Atunci vino cu noi. Programează antivirusul.
- Şi apoi ? - Cine ştie ?
Am avea nevoie de cineva cu talentul tău.
Nu ştiu. Nu mi-am propus niciodată să lucrez pentru CIA.
Ai un talent înnăscut.
Tranzacţia pusă la cale de tine ? Părea treabă de profesionist.
- Cum te-ai infiltrat în cafenea ? - Am lucrat acolo.
Managerul e topit după mine. Mă lasă să lucrez când vreau.
- E o acoperire bună. - Deja vorbeşti pe limba noastră !
Îţi semănam mult.
Eram furios, pierdut, voiam doar să distrug.
Dar e o mai mare împlinire să construieşti, crede-mă.
Hai cu noi ! Ajută-ne ! Asta îţi va schimba viaţa.
Trebuie să mă gândesc bine.
- Mai întâi pot întreba ceva ? - Orice vrei.
De ce sunteţi aşa nepricepuţi ?
Discursul ăsta cu "construcţia" chiar dă roade vreodată ?
Îţi dăm dublul sumei deja plătite ca să faci antivirusul.
Triplu, şi sunt a voastră.
S-a făcut. Ai cinci minute. Fă-ţi repede bagajul.
Paşaport, computer, ce vrei. Gândeşte-te că nu te mai întorci.
Sunt gata de plecare.
Spuneţi-le gorilelor voastre să se retragă.
Care gorile ?
Mai există vreo ieşire ?
Haideţi !
Du-te !
O să mai dea o tură !
Unde e Pilar ?
- Nu ştiu. - Annie, nu o putem pierde !
Vine !
Să mergem !
Ţineţi-vă bine !
Să încalci protocolul raportându-mi mie direct e una,
dar, în situaţia asta, e cu totul altceva.
Nu pot să cred că CIA-ul zboară la clasa Economic.
- Ea cine e ? - Pilar.
Ea e noua ta supervizoare, Joan Campbell.
Joan, ea e Pilar Sastre, zisă si Red Rover.
Tu eşti supervizoarea mea ?
Am dormit în avion, nu vă faceţi griji.
Acum să-ţi spun ce-mi trebuie.
Un laptop quad-core cu cât RAM se poate...
Ce pereche interesantă !
Nu ştiu pentru care să mă tem mai mult.
- Joan. - Clar, Joan.
Ascultă, recunosc că în cazul ăsta nu am prea nimerit-o.
Ştii ce îmi place la tine ?
- Îţi place un singur lucru ? - Optimismul tău.
Vezi ce-i mai bun în oameni până dovedesc contrariul.
- Înseamnă că sunt fraier. - Înseamnă că eşti romantic.
Şi cam fraier.
- Vrei să te duc acasă ? - Nu, mulţumesc.
Dar îmi poţi arăta direcţia casei de bilete.
O să iau primul avion spre Eritrea.
- Ca să-i ceri mâna ? - Da.
Căsătoria de o zi cu tine a fost un antrenament bun.
Nu promit că nu voi contesta divorţul.
E o nebunie. Nu-i aşa ?
Un orb cumpără inel de logodnă. Poate că va fi oribil.
- Vrei să-l văd şi eu ? - Te rog !
Nu putem cumpăra unul clasic, din cauza traficului de diamante,
aşa că mi-am spus că îi va plăcea ăsta.
E superb !
Dacă nu îi place...
... nu e fata potrivită.
Mulţumesc.
Pentru tot.
Da.
E într-acolo ?