Bună dimineaţa, Washington. Sunt 30% şanse de ploaie,
dar eu n-aş anula încă planurile pentru grătarul de 4 iulie.
Am să fac curat... mai târziu. Priveşte.
Prăjituri de 4 iulie pentru birou.
- Sunt... - Groaznice?
- Îmi pare rău. - Fără fapte bune.
Lucrezi de 4 iulie.
- Nu-i destul? - Va trebui să fie.
Nu neapărat.
Ai avut chiar atât de puţină credinţă?
Dacă ale tale ar fi fost bune, n-ai fi ştiut niciodată de astea.
Eşti cea mai bună mamă şi soră.
Şi în acelaşi spirit, ia umbrelă cu tine. Cică o să plouă.
Ai trecut de la mamă la ciumă în exact două secunde.
Aniversare fericită.
Parfum Jo Malone şi... tort?
Prăjituri. Pun pariu că n-ai mâncat din astea în Eritreea.
Mâncarea a fost foarte bună.
- Îmi place condimentată. - Astea sunt drăguţe.
De unde ai luat steaguri nord-coreene?
De la Har. Tu ai făcut astea?
- În bucătărie la cinci dimineaţa. - Complimentele mele Daniellei.
M-ai prins.
Toţi cei care lucrează aici o fac pentru că sunt patrioţi.
Să aduci Ziua Independenţei înseamnă aglomerare.
Bună, Annie. Ai informaţiile din Peru?
- Pe biroul tău. - Mulţumesc. Şi NCH?
DIA l-a găsit repede la NORAD în Securitatea Naţională. Pe birou.
"RESTAURANTUL VESTA, ORA 10. VINO SINGURĂ."
Întârzii atât cât e la modă şi eşti mereu în pas cu moda. Drăguţ costum.
Am o oportunitate pentru tine.
O şansă pe care nu mi-a dat-o nimeni din agenţie.
Zise unul al cărui tată a condus agenţia.
Poate că a fost o greşeală.
Glumesc. Nu se mai poate glumi?
- Nu pe tema asta. - De ce nu ne-am întâlnit la Langley?
Fiindcă e vorba de Langley.
În prima zi ţi se spune să te încrezi cu totul în sistem,
că tot protocolul acela e făcut să te apere.
- Sunt prostii, Annie. - Ce se petrece, Jay?
Nu putem vorbi aici. Vino cu mine şi vei afla.
Domnişoară, umbrela dumneavoastră.
Mulţumesc.
COVERT AFFAIRS Sezonul 3 Episodul 1
Subtitrarea BlackAmber
Comentarii pe www.tvblog.ro Thanks to elderman.
Auggie. Cum te simţi?
- Ieri mi-a fost mai bine. - Şi mie.
Explozia e folosită ca o chestiune de amintire automată.
Directorul m-a pus în comisia care investighează moartea lui Jai.
O să fii foarte ocupat.
Jai nu şi-a dat osteneala să-şi facă prieteni.
Avem un post pentru tine.
Altădată aş fi spus că am deja un post.
Preiei fostul birou al lui Jai de la Proiecte speciale.
Am înţeles.
Oamenii lui Jai au mare nevoie să facă ceva după o traumă ca asta.
Eşti cam departe de ţintă, soldat.
Vreau să afli ce l-a omorât pe Jai.
Studiezi cazurile lui, examinezi personalul. Apare ceva neobişnuit...
- Marchez, etichetez, aduc la vedere. - Aduci la mine.
- Domnule, pot vorbi fără rezerve? - Sigur.
Ca militar, înţelegi dificultatea de a conduce un grup,
darămite de a avea un plan secret în cadrul grupului.
- Va fi... - Greu.
Descurcă-te. Eşti spion. Acţionează ca atare.
Cineva l-a ucis pe Jai.
Vreau să ştiu cum şi de ce...
înainte să se întâmple din nou.
Sună la Hoover. Trebuie să se ştie ceva.
Joan, cu ce pot să ajut?
Annie, ai trecut prin multe şi ai contribuit foarte mult.
Vreau să-ţi aminteşti asta.
- Mă trimiţi în concediu? - Vei fi transferată.
- Unde? - Te va căuta cineva în câteva zile.
- De ce? - Ştiu că pare un moft,
dar pe aici mişcarea înseamnă progres.
Vreau să-ţi mulţumesc pentru tot ce-ai făcut.
Annie, eşti aşteptată la detector.
Ei cred că am de-a face cu asta?
E doar rutină, Annie. Succes.
Plecai de la restaurant cu dl Wilcox?
- Da. - Dar ţi-ai uitat umbrela?
Da, m-am întors şi am luat-o de la chelneriţă.
M-ai mai întrebat.
- A plouat în ziua respectivă? - Nu.
Îl cunoşteai de doi ani pe dl Wilcox.
Da. Jai a fost prietenul meu.
Ai spune că relaţia ta cu dl Wilcox a fost de prietenie?
Tocmai am spus că a fost prietenul meu.
Şi când plecai din restaurat ţi-ai uitat umbrela?
Ai să mă întrebi asta la nesfârşit?
- Da sau nu, te rog. - Da. Nu.
Sus. Jos.
N-am răspunsuri. Am doar întrebări.
De exemplu de ce sunt tratată ca suspectă?
De ce sunt transferată?
De ce stau aici şi ascult porcăria asta?
- Unde pleci? - Mă acuzi că mi-am ucis prietenul?!
Te întreb despre fapte relevante.
- Tragi în gol. - Destul.
- Şedinţa se încheie. - Încalcă paragraful B-30.
Nu prea-mi pasă. Testul s-a terminat.
- Cine eşti? - Lena Smith. Noua ta şefă.
Ai avut nişte zile grele. Hai să bem ceva.
Cam câţi agenţi crezi că fac ce faci tu...
se duc pe teren, crează legături, rămân calmi în faţa pericolului,
folosesc o armă, o folosesc să ucidă?
Nu mulţi.
Şi din aceştia, câte sunt femei? Şi mai puţine.
Iată ce spun eu.
N-ai fost folosită la adevărata valoare la DPD.
- Fac ceea ce am vrut să fac. - Nu cred că tu crezi asta.
Asta trebuie să spui, dar e o prostie.
- Ştii multe despre mine. - Nu într-un fel înfiorător, dar da.
Ştiu că a fost destul de greu să treci prin ce-ai trecut.
Cu tot respectul, nu ştii cum mă simt.
Nairobi, 1998.
Eram tânăr ofiţer, mai tânără decât tine,
când a explodat bomba la ambasadă.
Cunosc senzaţia groaznică de a fi doborâtă la pământ
de un zid de căldură...
şi mirosul de ars pe care nu-l poţi eticheta
şi nu-l poţi alunga.
Şi din cauza asta lucrez acum pentru tine?
Nu, lucrezi cu mine.
Îţi asumi riscuri în misiuni, te tratez ca pe o egală.
Unul dintre standardele duble de la Langley, care nu există
la mine, este falsa ierarhie.
- Sunt şi altele? - Da.
De exemplu bărbaţii sunt încurajaţi
să se culce cu informatoarele. Femeile... nu chiar.
Cică ne implicăm emoţional.
Nimeni nu mi-a spus-o în felul ăsta.
Fiindcă eşti femeie.
- Ce-i ăsta? - O parolă de acces de nivel 16.
Vreau să faci o verificare foarte amănunţită
a unei persoane pe nume Simon Fisher.
Ne întâlnim mâine şi vorbim despre el.
- Ai memorat? - Da.
Ştiu că tu nu cunoşti decât DPD,
dar sunt şi alte feluri de a face lucrurile.
Vei vedea.
- Bună. Vrei să mănânci? - Nu, nu vreau.
Vreau să-ţi înapoiez umbrela şi să-ţi mulţumesc.
Cu plăcere. Dar nici n-a plouat.
Mulţumesc.
Mai încet. Un orb cu un ochi vânăt nu-i atât de amuzant pe cât pare.
Îmi pare rău. Agitaţia... prima zi într-un post nou.
- Facem schimb. - O ştii pe Lena Smith?
Ştiu că e cea mai tânără persoană care a câştigat "Intelligence Cross".
S-a construit o divizie în jurul ei după operaţiunea Vulturul de munte.
- Am auzit de asta. Lena a făcut-o? - Da.
Şi operaţiunea Tunguska, operaţiunea Gemini.
Şi multe de care nu trebuie să ştim.
- Sunt victorii importante. - Numai din astea are.
Recunoaşte, Annie Walker, ai absolvit.
Ţi-am spus că eram agitată... acum sunt şi mai agitată.
Păzeşte-ţi spatele. Agenţii Lenei... au obiceiul să fie distruşi.
Doar nu-ţi faci griji în privinţa mea, Auggie?
Îmi fac griji în privinţa multor lucruri... încălzirea globală,
preliminarele celor de la Cubs, starea maşinii mele.
Dar în privinţa ta... niciodată.
Cum merg lucrurile în fostul birou al lui Jai?
Crezi că e vorba de una dintre misiunile lui?
Băieţii lui ştiu ceva?
Annie... nu e vina ta. O ştii.
Când se opreşte... zgomotul din urechi?
Durează mult timp.
Nici nu-ţi dai seama, dar într-una din zile...
a dispărut pur şi simplu.
- Promit. - Mulţumesc.
- Apropo, maşina ta e în stare bună. - Ar fi bine.
- Bună dimineaţa, Annie. - Bună dimineaţa.
- Parter. - Biroul 1124-A.
Vei lucra pentru Lena Smith.
O cunoşti?
O cunosc.
Ai încredere în instinctele tale. Te-au dus atât de departe.
- Ne-ai găsit. - V-am găsit.
Lasă-l pe Johnny. Abia s-a întors din Kabul.
Călătorie lungă. Unde îmi instalez biroul?
Lecţia numărul unu... agenţii n-au birouri.
Agenţii sunt în teren, vin aici cât mai puţin posibil.
Eu aşa fac. Vino.
Cred că ai auzit toate poveştile despre divizia asta.
Sunt adevărate. Eu încurajez rezultate.
Dacă ai o întrebare, întreabă, altfel, acţionează.
Îmi trebuie în cinci minute.
Şi un ordin de lucru rapid.
Nu discuta cu foştii tăi colegi despre ce facem aici.
- În clădirea asta se bârfeşte mult. - Bine.
Aşadar, Simon Fisher... ce ai aflat?
Investitor îndrăzneţ, educat la Cambridge, îi place viaţa.
Născut în Rusia, s-a mutat în UK când era copil,
atunci când părinţii lui au dorit să recupereze averea familiei.
Tatăl a murit. Mama l-a dus în jurul lumii.
- În traducere? - Mama a fost spion KGB.
Deci spionajul e în sângele lui, la propriu.
Tu ai găsit patriotismul şi te-ai dus la Fermă. El s-a născut acolo.
- Ce fel de a creşte... - Fantastic, nu-i aşa?
Tiparele crimelor lui sugerează că a fost instruit la Vympel Force.
Echipa SEAL 6 din Rusia. Tiparele crimelor?
Nu l-am investiga dacă n-ar fi extrem de periculos.
De asemenea, Simon a cumpărat parcele mari de teren
în Valea Ourika din Africa de Vest. A încercat să ascundă tranzacţiile
în spatele zidurilor de protecţie şi a companiilor de faţadă, dar e el.
Ceea ce ne aduce la miezul problemei.
Rusia a cumpărat terenuri în ţări sărace din toată lumea.
Şi-au triplat bugetul militar în ultimul an.
Bani noi, nicio etică... ne preocupă.
Nu-i de mirare. Am observat o creştere în notele pentru Rusia.
Clădirea a fost finanţată de Războiul Rece.
Noua Rusie se asigură că plătim încă ratele la ipotecă.
- Şi care-i misiunea? - Tu să-mi spui.
Aici rezolvăm probleme împreună,
organizăm misiuni împreună. Ce vrei să faci?
- Vreau să-l cunosc. - Mă gândeam că o să vrei.
Drăcie!
Scuze, scuze.
- Îmi pare rău, e vina mea. - Ce naiba faci?
- Eşti teafără? - Nu m-ai văzut?
- Stopul pe frână nu s-a aprins. - Eu am frânat.
- E închiriată? - Da.
Aşa se întâmplă în Marrakech.
- Te simţi bine? - Da, sunt bine!
- Sunt bine. - Nu eşti bine.
- Hai să bei puţină apă. - Şi maşinile?
Am oameni care se ocupă de asta. Vino.
Muzeul mă trimite mereu la drum, dar...
Şi tu? Nu ştiu nimic despre tine. Cu ce te ocupi?
Mă ocup de mai multe afaceri.
Mă scuzaţi, domnule. Vorbiţi germană?
Căutăm palatul Bahia.
Mergeţi la sud de piaţa principală şi la stânga pe Rue Bahia Bab Mellah.
- Ghid turistic. - Nu, nu pentru mine.
- Previzibil şi sigur. - Nu mă interesează siguranţa.
Când eram copil, tatăl meu ne-a părăsit...
de fapt a murit.
Mama mi-a făcut bagajul şi m-a dus în jurul lumii.
- Cât timp? - Ani.
Stăteam cel puţin o lună în fiecare loc, uneori şase.
Mama mi-a dat educaţie pe drum.
Ce educaţie mai bună decât să înveţi despre lume
- ...în timp ce o vezi? - O femeie adevărată.
- Hai, scoate la iveală. - Poftim?
Ţi-l arăt pe-al meu dacă mi-l arăţi pe-al tău.
S-a făcut.
Angajaţii de la Smithsonian nu primesc paşapoarte diplomatice?
- Nu. - Angajaţii Muzeului Britanic au.
Tragi de timp. Hai.
- Myanmar. - Este.
- Nigeria. - Tot vestul Africii.
Impresionant.
Insula Paştelui.
Pe verso.
Da. E posibil să fi întâlnit un adversar pe măsură.
În mod sigur.
Ai fost în Valea Ourika?
E în sud, către munţii Atlas.
- Am auzit că e frumos. - Este.
Acolo mergeam când mi-ai accidentat maşina.
- Deci ţi-am distrus vacanţa. - Tu ai spus-o, nu eu.
Bine, ce zici de asta?
Ne întâlnim la ora 15:00 şi te duc acolo.
- Unde ne întâlnim? - Djemaa el Fna.
- E o cafenea în partea de sud. - Sunt vreo 15 cafenele.
Te găsesc eu.
Arthurt, mă omori.
Nu pot continua cu Portugalia fără semnătura ta.
N-ai venit pentru Portugalia.
Ai venit pentru Auggie.
Bine.
Mi-ai luat cel mai bun tehnician fără un telefon,
iar eu aflu de la tehnic.
Auggie e vital pentru continuitatea OSP.
Sunt mulţi manageri buni aici.
Mi-e greu să cred că Auggie e singurul potrivit.
N-am nevoie de permisiunea ta să fac schimbări operaţionale, Joan.
Încântător, Arthur. Noaptea acasă spui că suntem o echipă,
că sunt consilierul tău de încredere,
dar faci uz de grad când cade câte ceva.
- Suntem în criză. - Iar eu am agenţi...
oameni pe care i-am pregătit, la care am ţinut
împrăştiaţi în tot sediul şi în locul lor sunt străini.
Eşti una din cele mai talentate persoane de aici.
Vei îndrepta nava. Ştii că aşa e.
N-am venit ca soţie în căutare de consolare.
Am venit ca director care vrea o explicaţie.
Cred că ai venit pentru ambele.
Ca soţ, îţi spun că poţi să faci faţă.
Ca şef, îţi spun că decizia mea e finală.
Annie, ştii că nu eşti la DPD. Eu nu sunt Joan.
- Nu trebuie să suni mereu. - Vreau să verifici un paşaport.
De obicei rog tehnicianul, dar n-am ştiut pe cine să sun.
- Ai văzut paşaportul lui Simon? - Da, dar a trebuit să-l arăt şi eu.
Trimite-mi seria şi îl verific eu.
Dar orice îţi arată de bunăvoie e probabil fals.
Altceva?
Am fost abordaţi de un cuplu de nemţi la o cafenea.
- Am avut senzaţia de protocol. - Ce au crezut despre tine?
Greu de spus.
Mai mulţi jucători în teren e semnal de alarmă.
- Vreau o unitate de copiere. - Pentru ce?
Simon are o tabletă şi cred că pot avea acces la ea.
Posibil să conţină informaţii despre proprietăţi.
Am înţeles. Dar relaţia ta pe termen lung cu Simon
e mai importantă decât orice victorie pe termen scurt.
- Cred că le pot face pe amândouă. - Bine, ai să primeşti unitatea.
Du-te la piaţa din Marrakech.
Ştiu pe cineva.
Îţi trimit amănuntele. Bravo, Annie.
- Holman? - Da.
Am nevoie de toate dosarele OSP,
cabluri pentru transmisii şi rapoarte de misiuni.
Îţi aducem tot ce putem, dar nu va fi uşor.
Ce vrei să spui?
OSP a fost un birou fără hârtii, dar nu pentru binele mediului.
Jai voia ca totul să fie neoficial. Orice dosar care ajungea aici
- ...avea un cod complex de criptare. - Despre câte operaţiuni active
- ...e vorba? Opt, zece? - Mai degrabă 50.
Pot să vă ajut, doamnă?
Caut un covor vechi.
Da, avem multe. Multe articole bune.
O femeie dintr-o ţară străină mi-a recomandat acest magazin.
A spus că mă aştepţi.
Ia loc.
Bună.
Ştii că abia aşteptai să discuţi cu mine, dă-i drumul.
- Mai preiau din ale tale. - Auggie, nu e momentul.
Aşa e, o simt în vocea ta. Ce este?
Am alergat.
Eşti sigură că nu pot să te ajut cu nimic?
Nu, trebuie să închid.
Bine, dar sună-mă când poţi.
Bine. La revedere.
Annie.
Ţi-a dat Abdul ce-ţi trebuia?
Da, dar Simon întârzie la întâlnire, iar eu am fost urmărită în piaţă
de cei doi turişti nemţi. Aveau pistoale.
Se mişcau ca nişte profesionişti.
Lăsând protocolul deoparte, ce simţi?
Aş vrea să merg până la capăt. Cred că pot să îndeplinesc misiunea.
- Atunci fă-o. - Bine.
Mulţumesc.
Sunt un clişeu ridicol... mai mult decât întârziat.
- Îmi pare rău. - Nu-i nimic. Abia am ajuns.
Nu erai la cafenea.
Ai spus că mă găseşti.
Flori sălbatice de deşert.
Maşina e după colţ.
Ai reparat-o aşa repede?
Am cumpărat una nouă. Nu-ţi face griji, era timpul.
Nu eram îngrijorată.
Nu se poate să nu-ţi placă mirosul unei maşini noi.
Scuză condiţiile de îmbarcare.
Gata, pune-ţi centura.
- Îţi place să conduci cu viteză. - Îmi place să conduc.
- Am fost la raliul Paris-Dakar. - Ai câştigat?
Am terminat...
Am terminat.
Ia o curmală. Stil marocan.
Ei înlocuiesc golul cu o migdală.
Curmalele sunt "halawi".
Înseamnă frumuseţe în arabă.
În timpuri străvechi, numai femeile extraordinar de frumoase
aveau voie să mănânce aceste curmale.
Femei ca tine.
Prostii. "Halawi" înseamnă "dulce".
- Eşti plină de surprize. - Ai face bine s-o crezi.
Insişti prea mult.
M-am gândit să fac puţin loc pentru băiatul cel nou.
Nu va fi niciodată unul nou... doar persoana care nu eşti tu.
Apropo de mine, vezi cumva unitatea externă de rezervă pe undeva?
- Nu ştiu cum arată. - Nici eu.
E rezerva de rezervă.
Tot nu mă ajută.
Are pe ea un număr care îmi trebuie, acum că sunt la OSP...
pentru un avocat.
Biroul pentru consiliere are interior 6970.
Nu în Langley.
Când oamenii caută consiliere din afară
înseamnă că au făcut ceva greşit.
Adevărat. Dar...
Jai era un tip complicat, iar acum sunt în locul lui.
Vreau să mă asigur că intru în asta cu ochii larg deschişi.
- Scuză jocul de cuvinte. - Ştiu pe cineva. Pot să-ţi spun.
Eşti o femeie ca un vin Syrah. Să te aştepţi la o sticlă.
Nu mergem în Valea Ourika?
Am altceva în minte.
- Ce? - O oază.
Nu ştie nimeni despre ea. E mai bine aşa.
Nu ai încredere în mine?
E chiar aici.
Urmează-mă.
Dacă mă întrebai săptămâna trecută,
ţi-aş fi spus că nu mă văd într-un loc ca ăsta.
Şi totuşi, ai cerut să vii într-un loc ca ăsta.
Chiar şi pentru cel care nu agreează ghidul e o alegere ciudată.
Oare?
Aici mă simt vie.
Un mic izvor care curge din munţii Atlas
irigă terenul ăsta.
Câteodată seacă. La fel se întâmplă şi cu viaţa de aici.
Ştii multe despre locul ăsta.
- Despre terenul ăsta. - Ar trebui.
E al meu.
- E al tău? - 40.000 acri... tot ce vezi.
- Ce-ai să faci cu el? - Nimic. Tocmai asta-i ideea.
Va fi rezervaţie.
- Prinde la femei? - Ce anume?
Asta... "sunt bogat, dar nu-i nimic fiindcă am o inimă de aur".
Prinde la tine, nu-i aşa?
Mă duc să mai aduc o sticlă cu apă din maşină.
Îţi aduc ceva?
Mi-ar prinde bine nişte apă.
Bine, mă întorc imediat.
Trebuie să plecăm în acest moment!
Furtună de nisip.
Nu vom reuşi s-o întrecem.
Stăm aici până trece furtuna.
Dă-mi eşarfa ta.
- Intra nisip în ţeava de eşapament. - Ştiu.
Dar tu de unde ştii?
Veri petrecute în Tucson.
Isteţ.
Diferenţa dintre capitalul de risc şi munca la muzeu e hotelul.
Baraca asta veche?
Mă duc să fac un duş... să dau jos o parte din deşert.
- Fă-te comodă. - Mulţumesc.
Annie. Ce faci?
Vii lângă mine sau pleci?
Aş putea să mai stau puţin.
Revenim la Marrakech, Maroc,
unde astăzi au fost găsiţi morţi doi turişti germani.
Până în acest moment, autorităţile n-au găsit o pistă credibilă.
Serviciile de securitate marocană lucrează îndeaproape
cu guvernul german pentru a afla ce s-a întâmplat cu familia Schalke.
Un purtător de cuvânt al guvernului marocan a declarat că morţile
au fost un incident izolat nefericit...
Să se ocupe cineva de asta.
Doi turişti nemţi ucişi în Marrakech, fără suspecţi.
Pun pariu că erau spioni.
Nu mă îndoiesc.
Am găsit nişte dosare codificate în seiful lui Jai.
- Nu este cifrul obişnuit. - E un început.
Subtitrarea BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro Thanks to elderman.