Will nu m-a înşelat niciodată.
- Cine ţi-a spus asta ? - Toată lumea.
Îi trimit un e-mail.
Ce s-a întâmplat adineauri ?
Am primit un e-mail de echipă de la tine. Şi eu.
Vreau să şteargă toată lumea e-mail-ul fără să-l citească.
De ce se întâmplă asta ?!
N-am ştiut că te iubesc până când...
M-ai înşelat cu fostul tău prieten.
Intră pe web site-urile conservatoare.
Le place că nu-i aplici lovituri ieftine lui Sarah Palin.
Nu pot sări la un montaj cu Palin doar ca să-mi ofer mie
oportunitatea de a nu mă lua de ea.
Mackenzie mă va mânca cu fulgi cu tot.
Cum de a intrat Palin în desfăşurător ?
- Nu am nevoie de permisiunea ta... - Ba ai.
N-ai cerut-o pentru că ştiai că n-o vei primi.
Vreau să ştiu. Eşti sau nu alături de mine ?
- Să ne despărţim ! - Ce am mai făcut de data asta.
- M-ai susţinut prea mult. - Ne despărţim, eu îmi cer scuze.
- Totul e bine. - Pare o relaţie super sănătoasă.
- Aş putea lupta pentru ea. - Voi lupta pentru ea.
- Îţi vei mai face griji pentru audienţă ? - Sunt alături de tine.
- Ce ? - Sunt cu tine.
20 de secunde de bandă.
Aşteaptă, 13-27.
Joey, gata graficele.
Să verificăm datele de pe fişierul 102.
15 secunde de bandă.
Aşteaptă, SOŢ 1.
- În aşteptare. - 10 secunde.
Gata, difuzează, SOŢ 1.
- Gata. - În 4, 3, 2, 1.
Merge.
Primesc cu bucurie aceste audieri datorită oportunităţii
pe care o oferă poporului american
de a înţelege mai bine de ce s-a întâmplat tragedia din 9/11
şi ce trebuie făcut pentru a preveni să se mai întâmple.
Mă bucură deasemenea aceste audieri pentru ocazia
de a-mi cere scuze
rudelor victimelor de la 9/11.
guvernul dv v-a dezamăgit.
Cei însărcinaţi cu protecţia dv
au greşit.
Şi eu v-am dezamăgit.
Bună seara. Sunt Will McAvoy.
Urmăriţi Ştirile serii, şi acesta a fost un clip
cu Richard Clarke, fostul şef al serviciului contra terorismului
al preşedintelui George W. Bush,
depunând mărturie în faţa Congresului la 24 martie 2004.
Americanilor le-a plăcut acel moment.
Mie mi-a plăcut acel moment.
Adulţii trebuie să răspundă pentru eşecurile lor.
Şi, astfel încep această seară
alăturându-mă dlui Clarke şi cerând scuze
poporului american pentru eşecurile noastre.
Eşecul acestui program, cât timp am fost responsabil de el,
să informeze şi să educe cu succes electoratul american.
Să fie clar că nu-mi cer scuze
în numele tuturor jurnaliştilor,
sau că toţi jurnaliştii vă datorează scuze.
Vorbesc în numele meu.
Am fost complice la un lent neasumat şi
nesfârşit de eşecuri
care ne-au adus în prezent.
Sunt un lider al unei industrii care a anunţat greşit rezultatele alegerilor,
a augmentat fobia terorii, a generat controverse
şi a eşuat să informeze despre schimbările profunde din ţara noastră.
De la colapsul sistemului financiar
la adevărul despre cât de puternici suntem
şi la pericolele pe care le înfruntăm astăzi.
Sunt un lider al unei industrii care v-a abătut atenţia
cu măiestria lui Harry Houdini
de la trimiterea zecilor de mii de femei şi bărbaţi curajoşi
într-un război fără motiv.
Motivul pentru care am eşuat nu e un mister.
Ne-am scăldat în audienţe.
La începuturile industriei mass-media,
Columb şi Magellan ai jurnalismului de televiziune,
William Paley şi David Sarnoff,
s-au dus la Washington ca să facă o înţelegere cu Congresul.
Congresul va permite nou apărutelor reţele de comunicaţii
să utilizeze liber undele plătitorilor de impozite
în schimbul unui singur serviciu public.
Acesta însemna o oră de emisie
rezervată informării publicului,
sau cum le spunem acum, ştirile de seara.
Congresul, incapabil să anticipeze capacitatea imensă pe care
televiziunea o va avea de a furniza cumpărători celor ce fac reclamă,
a omis să includă în înţelegere singura cerinţă
care ar fi schimbat discursul nostru naţional
incomensurabil în mai bine.
Congresul a uitat să adauge că sub nicio formă
nu trebuie să existe reclame plătite
în timpul ştirilor.
Au uitat să spună că plătitorii de taxe vă vor da liber undele radio
şi pentru 23 de ore pe zi ar trebui să faci profit,
dar pentru o oră pe seară, lucrezi pentru noi.
Şi acum acele reţele de ştiri,
rămase în istorie prin crainici prezentatori oneşti
cu nume ca Murrow şi Reasoner şi Huntley
şi Brinkley şi Buckley şi Cronkite şi Rather
şi Russert... Acum trebuie să defileze cu figuri ca mine.
Un prezentator pe cablu cu aceeaşi afacere ca
producătorii de la Jersey Shore.
Şi dacă acea afacere a fost profitabilă pentru noi,
Ştirile serii părăseşte acea afacere începând de acum.
Poate vi se pare o surpriză
că cei mai faimoşi jurnalişti americani lucrează acum,
minţi excepţionale cu ani de experienţă
şi devotament nezdruncinat prezintă ştiri.
Dar aceste voci reprezintă doar o mică minoritate
şi nu au nicio şansă în faţa circului
când circul soseşte în oraş. Sunt bătuţi măr.
Părăsesc circul şi schimb tabăra.
Trec alături de tipii care sunt bătuţi măr.
Sunt impresionat că ei încă mai cred că pot câştiga
şi sper că mă pot învăţa câteva lucruri.
Din acest moment înainte, vom decide ce difuzăm
şi cum vă prezentăm în baza unui simplu adevăr
că nimic nu este mai important într-o democraţie
decât un electorat bine informat.
Ne vom strădui să punem informaţia într-un context mai larg
pentru că ştim că foarte puţine ştiri apar
în momentul în care le difuzăm.
Vom fi campionii faptelor
şi inamicii de moarte ai insinuărilor, speculaţiilor,
hiperbolelor şi nonsensurilor.
Nu suntem chelneri într-un restaurant
servindu-vă ştirile cerute în felul în care vă plac.
Nu suntem nici computere afişând doar faptele
pentru că ştirile sunt folositoare numai în contextul umanităţii.
Nu mă voi strădui să vă impun părerile mele personale.
Voi face tot efortul să vă expun
unor opinii informate care diferă de a mea.
Puteţi întreba cine suntem noi cei care luăm aceste decizii.
Suntem Mackenzie McHale şi cu mine.
Dra McHale este producătorul nostru executiv.
Ea conduce resursele a peste 100 de reporteri,
producători, analişti, tehnicieni
şi referinţele ei sunt uşor disponibile.
Eu sunt editorul şef al programului "Ştirile serii"
şi iau decizia finală asupra a tot ce vedeţi şi auziţi
în acest program.
Cine suntem noi de luăm aceste decizii ?
Noi suntem elita media.
Revenim imediat cu ştirile.
Ar fi exact să spunem că a început
cu propria apologie în direct.
Pardon, ar fi exact să spunem că a început ce ?
Era el conştient că a ieşit pe televizor
şi a spus că tot ce a făcut această reţea
până la acel moment a fost gunoi ?
Cred că era perfect conştient de ce a spus
şi că era în direct când a spus-o.
Deasemenea, el şi-a asumat responsabilitatea
şi nu a vorbit în numele companiei.
Despre ce vorbim ?
Munceşti până târziu.
Păi aveam de ales între asta şi a merge acasă.
- Deci... - Ascultă, am fost la un bar.
Am văzut emisiunea din seara asta la bar.
Şi parcă m-am simţit sătul.
Sunt bine, doar că... Dacă aş spune ceva...
Vrei să iei loc ?
Cât ai scris tu din discursul de deschidere de astă-seară ?
A fost dorinţa lui Will.
- Ne-a întrebat pe toţi. - Mi-ar fi plăcut să particip şi eu.
Aş fi putut realiza emisiunea pe care vreţi s-o faceţi voi.
Sunt înzestrat pentru asta.
Bine, Don, aste e...
Poţi. Poţi.
Voi puteţi face o urmare. Puteţi dezvolta, rediscuta.
Am un mandat.
Să aduc telespectatori la 10:00.
Dacă nu aduc, aduc ei pe altul până când unul face audienţă.
Trebuie să vorbesc despre Natalee Holloway.
Şi voi tocmai mi-aţi aranjat să arăt ca un dobitoc
chiar înainte de a avea şansa să debutez.
- Asta nu... - Te rog, mai bine taci.
Nu asta a fost intenţia noastră.
Poţi insista...
Poţi insista pe...
Asta citeai pe BlackBerry, nu ?
Da.
Adică, numai pentru "avizaţi".
Şi eu sunt "avizat".
Apologia a fost luni. Sâmbăta următoare
a fost atentatul cu bombă din Times Square.
Până marţi ştiam totul despre el.
Acesta-i genul de poveste care face oamenii
să dea pe ştiri, deci ar trebui să profiţi.
- Asta e News 101, nu ? - Pentru ce e această şedinţă ?
- Este News 101 ? - Ca să exagerăm ameninţarea cu bombă ?
Confunzi cu Douchebaggery 101.
- Şi musulmanul ? - A fost un telefon la limită,
dar sunt antrenaţi să se descurce cu telefoane la limită.
- Care-i scopul acestei întâlniri ? - Continuă.
Prin comparaţie, CBS a avut-o pe Katie ce şi-a început emisiunea din Times Square
în timp ce Ştirile serii au dat o ştire de 3 min şi 20 secunde.
În esenţă, au spus că nu sunt motive de îngrijorare
şi a menţionat, cum ai spus, că unul dintre oamenii
care au alertat poliţia era musulman.
Asta s-ar numi irosirea unei oportunităţi.
Acestea sunt fapte importante. Mai întâi, era vorba de un lup singuratic.
Shahzad a fost antrenat în Pakistan, dar avea legături cu reţele de terorism.
În al doilea rând, situaţia a fost rezolvată de cei de la poliţie
şi nu de armată.
Şi în final, sistemul a mers.
A fost oprit la ultimul control înainte de îmbarcare
de către un poliţist vamal.
Dar ce spui despre faptul că i s-a permis checking-ul la 10 ore
după ce autorităţile federale l-au pus pe lista de indezirabili ?
Linia aeriană încă nu-şi înnoise baza de date,
tocmai de aceea Vama mai face şi ea un control.
- Aşa funcţionează sistemul. - Trei minute cel mult.
- Will ? - De acord.
Înţelegeţi că noi alegem să nu dăm varianta plictisitoare a unei poveşti ?
- Eu nu aş spune aşa, dar... - Minunat.
- Mac, mai e ceva. - Da ?
Toată lumea anunţă că un vânzător de tricouri
pe nume Lance Orton e cel care a văzut maşina arzând şi a sunat la 9-1-1.
- Aşa e. - Ştiu, dar se pare că Lance Orton
a fost avertizat despre maşină de către un vânzător de ilustrate Aliou Niasse.
- Un imigrant din Senegal. - De ce nu se spune nimic despre el ?
Două motive ar putea fi. Unul pentru că nu el a sunat.
A spus...
"M-am gândit că ar trebui să sun la 9-1-1, dar nu vorbesc bine engleza
şi nu mai aveam credit pe cartelă.
Aşa că m-am dus la Lance care are un stand cu tricouri în faţa mea şi i-am zis."
Şi care ar fi celălalt motiv pentru care nu am auzit nimic despre el ?
- E musulman. - Cum ai aflat ?
De pe un blog pakistanez.
Nu e cea mai serioasă sursă din lume.
Aşa că am vorbit cu NYPD, şi e adevărat.
Şi ziarul Times of London îl are online.
Şi cred că dacă religia atentatorului e importantă,
aşa e şi religia celui care a salvat vieţile tuturor.
- Şi eu cred la fel. - Bine.
3:20 cel mult.
Câţi telespectatori a pierdut în acea seară ?
Cu toţii ştim că ne-am făcut duşmani în acea seară
din Fox şi radio-urile de dreapta.
- O groază de presă negativă. - Câţi telespectatori a pierdut ?
- Oamenii vor cea mai nouă informaţie. - O primeau.
Nu a părut aşa când toţi ceilalţi spuneau că e un pericol real...
Nu a părut aşa ?
- Câţi ? - 7%.
A pierdut ce câştigase după Northwestern.
Şi asta e ceva care de obicei l-ar speria imediat pe Will.
Dar nu s-a întâmplat aşa.
Media Matters crede că a fost un progres.
Howard Kurtz şi Columbia Journalism Review
toţi au lăudat prezentarea noastră despre bomba din Times Square.
Vreunul dintre noi plăteşte reclamă pe posturile noastre ?
Nu cred că îşi fac reclamă nicăieri.
Şi nu cumva cam în perioada asta
Will a avut un fel de revelaţie despre Tea Party ?
Organizaţia Tea Party nu mai este ce era la început.
Cum ai dormit ?
M-am sculat la 2:00 AM şi am căutat datele sondajelor
din primul tur al alegerilor pentru Senat din Utah.
N-am mai auzit pe nimeni până acum să vorbească despre asta.
Cineva mi-a trimis prin fax rezultatele. Nici măcar nu ştiu cine.
Dar nici măcar nu mai contează. Bob Bennett, cel mai conservator membru al Senatului
va pierde primul tur în faţa unuia, pe nume Mike Lee
pentru că Lee a reuşit să se situeze şi mai la dreapta ca Bennett.
N-ai crede că aşa ceva e posibil.
În 1968 când Rennie Davis şi Hayden şi ai lor
au organizat SDS, au făcut doar cu scopul de a opri războiul din Vietnam.
Dar acea mişcare a fost acaparată de Abbie Hoffman
şi Jerry Rubin şi de hipioţi.
Hoffman şi Rubin au fost mult mai carismatici.
Da, dar era mai greu de înţeles pentru ce protestau hipioţii.
Ei le arătau degetul mijlociu tuturor celor peste 30 de ani,
urau în general instituţiile americane.
- Renunţau la tot şi se drogau. - Şi ?
Aşa va fi zugrăvita mişcarea progresistă
în următorii 40 de ani.
Oameni care ofereau flori soldaţilor
şi încercau să facă Pentagonul să "zboare".
- Am fost acolo. Aproape că a mers. - Nu, n-a mers.
Pentagonul e chiar o clădire mare. N-o poţi face să zboare.
Cum de mai e loc mai la dreapta decât Bob Bennett ?
Pentru început, partea centrală a discursului de bază al lui Mike Lee
este abrogarea celui de-al 14-lea Amendament.
Şi uite aşa, în aplauze, va câştiga primul tur la două cifre.
Charlie, am înţeles organizaţia Tea Party la început,
ca pe SDS (studenţii pentru o societate democratică - n.tr.).
Tea Party a fost o mişcare a clasei de mijloc
ca răspuns spontan la tendinţele greşite.
Lefurile stagnau, locurile de muncă dispăreau,
Wall Street se îmbogăţea şi toată lumea râdea de ei.
- Dar ? - Au fost cooptaţi de dreapta radicală,
care în schimb i-a ridicat în slăvi pe republicanii din clasa de mijloc.
Deci tu crezi că radicalii din anii '60 şi Tea Party sunt cam acelaşi lucru ?
Cu o mare excepţie.
Chiar la începutul anului 1968,
democraţii îi vor nominaliza pe Abbie Hoffman
şi Jerry Rubin pentru orice post
şi nici un alt candidat nu s-ar fi asociat cu ei.
Ţi-i imaginezi pe Humphrey sau Kennedy
pozând cu Bernardine Dohrn sau Allen Ginsberg ?
- Du-te acolo. - Oh !
- Nici nu ştiam că eşti aici. - Du-te acolo.
Tea Party va fi radicalizată
şi principiile lor iniţiale abrogate.
Şi nimeni n-ar mai trebui să râdă de ei.
Ar trebui să ne fie frică de ei ca de dracu'.
"Petrecerea" a fost deturnată şi asta s-a întâmplat rapid.
Cum de nu e ăsta subiectul principal al serii ?
- Mulţumesc. - Serios, cum ai ajuns acolo ?
Nu vei fi prea iubit de republicani.
Hoffman şi Rubin nu erau democraţi.
Şi aceşti tipi nu sunt republicani.
Ei trebuie să vorbească precum republicanii.
Subiectul serii până când fabrica Micul magazin de oribilităţi
se întoarce de unde a venit.
Cred că-şi revine.
Tu i-ai trimis prin fax rezultatele sondajelor din Utah, nu ?
În 4, 3, 2... merge.
Candidatul dv Mike Lee este un înrăit partizan al Constituţiei.
Tocmai de aceea este candidatul nostru.
Dacă va câştiga alegerile,
din moment ce Utah n-a mai trimis un democrat în Senat de 40 de ani,
va trebui să depună un jurământ că va apăra şi proteja Constituţia.
Şi aştept cu nerăbdare să fiu acolo când o va face.
De asemenea a semnat un memoriu către Grover Norquist să nu crească taxele.
- Corect. - De care dintre promisiuni se va ţine ?
De amândouă.
- E oare posibil ? - Bineînţeles.
Şi aşa vom controla cheltuielile guvernului.
Credeţi că e de datoria unui senator să asculte experţii
despre noile informaţii, să asculte opiniile divergente.
- Şi apoi să dea cel mai potrivit vot ? - Cu siguranţă.
Dacă 10 economişti, câştigători ai premiului Nobel ar intra în biroul său
şi ar spune, "E o urgenţă naţională şi trebuie să creştem veniturile
cerând un mic sacrificiu de 1% din averea celor mai bogaţi, "
Mike Lee măcar ar sta de vorbă ?
Bazându-se pe zero ani de experienţă economică
şi taxe, a semnat un angajament că nu va învăţa nimic
cât este membru al Senatului ?
Când scazi diferenţa dintre
public şi privat, apar problemele.
Acelaşi lucru se întâmplă când încurci răspunsurile cu nonsensurile.
Are dreptul un restaurant din Kentucky
să nu servească populaţia de culoare ?
Ce vei obţine e asta...
Dacă ai decide că acel restaurant este un bun public, trebuie să ştii că
restaurantele au patroni,
şi atunci e o întrebare uşoară de răspuns cu da sau nu.
Crede Rand Paul că o afacere privată
poate avea voie să practice discriminare pe criterii etnice ?
Sharron Angle e supărată pentru că presa
difuzează ce ea declară presei.
Iată declaraţia:
"Avem nevoie ca presa să fie aliatul nostru.
Vrem ca ei să ne pună întrebările la care vrem noi să răspundem."
Nu râdeţi ! Aşa mi s-a părut şi mie la examenul de admitere în barou.
Will tocmai a făcut o glumă.
Când acel studio de ştiri a devenit tribunal ?
Voiam să spun acelaşi lucru.
- Se purta ca un procuror al acuzării. - Poftim ?
Înainte de a fi prezentator, înainte de a fi reporter,
înainte de a fi scenarist, a fost procuror.
A absolvit liceul la 19, dreptul la 21,
şi a lucrat la procuratura din Brooklyn
unde a stabilit un record de 94% rată de condamnare.
Studioul de ştiri s-a transformat în tribunal, Reese,
pentru că eu am hotărât că electoratul american are nevoie de un avocat dat dracu'.
"Ştii, Părinţii Fondatori,
au pus acel al Doilea Amendament în Constituţie cu un motiv,
şi acela a fost ca oamenii să se protejeze
împotriva unui guvern tiranic.
Sper că nu spre asta ne îndreptăm, dar, ştii,
dacă Congresul va merge în continuare în direcţia asta,
oamenii trebuie să apeleze la soluţia celui de-Al Doilea Amendament."
Probleme mari de sintaxă au apărut,
când nominalizatul republican pentru Senat a spus că
nu exclude înlăturarea prin forţă a guvernului.
Terry Smith urmează cu Capital Report.
Sunt Will McAvoy. Noapte bună !
Şi am terminat.
- Bună. - Bună.
Eşti îmbrăcată prea frumos ca să lucrezi aici.
Nu, mă întâlnesc cu Will. Ieşim împreună.
- Ieşiţi împreună ? - Da.
Eşti vreo rudă de-a lui Will ? Sunteţi rude ?
Nu. Nu, Ieşim la întâlnire.
Asta e fantastic !
Nu ştiu de ce am ţipat aşa.
Cum v-aţi cunoscut...
- Cum v-aţi întâlnit ? - Mac, cred că...
- Nu acum. - Bine.
- Cum l-ai cunoscut pe Will ? - Lucrez pentru Jets şi Will e mare fan.
- New York Jets ? - Da.
- Ne-am întâlnit în lojă... - Asta e senzaţional.
- ... drăguţ. - Ce lucrezi pentru Jets ?
- Sunt şefa echipei de zbor. - Eşti pilot ?
Sunt şefa majoretelor. Ne spunem "Echipa de zbor".
- Eşti majoretă. - Şi coregrafă.
- Mă ajută să-mi plătesc studiile. - Hei, Danielle.
- Hei, prietene. A fost super. - Nu.
Stăteam aici şi te priveam acolo în timp ce tu erai dincolo.
Vrei să auzi ceva ce te va da pe spate ?
În vreo 3 ore va fi la tv pe Coasta de vest
în acelaşi timp în care voi sunteţi la cină.
Numai dacă nu oboseşte, ceea ce se întâmplă uneori, fiindcă e bătrân.
Ea e Mackenzie McHale. Secretara mea.
Multiplă laureată a premiului Peabody pentru producător executiv.
- Eu sunt Danielle. - Ce nume frumos !
- De ce ţipi aşa ? - Putem vorbi puţin ?
Lasă-mă puţin să mă schimb. Plecăm imediat.
Ieşi cu o majoretă ?
Nu cu o majoretă de liceu. Cu o majoretă profesionistă.
- Tot nu pare în regulă. - Ce vrei ?
- E studentă. - O studentă cu diplomă.
- În filozofie ? - Terapie fizică.
Erau alte multe feluri în care să te răzbuni.
Voi instala o cutie pentru sugestii.
Te pot avertiza asupra ceva ?
Eşti o persoană bogată şi celebră.
Doar pentru acest motiv ar putea să vrea să se culce cu tine.
Nu a sunat ca un avertisment.
A sunat ca un înscris pe un balon.
În acest moment te dispreţuiesc.
- Ai cerneală pe faţă. - Lucrez cu stiloul !
- Mai ia o pauză. - Da, ştiu !
- Bună. - Cum zici tu !
- Frumoasă emisiune. - Mulţumesc.
Vorbea cu mine !
Rămâi la subiectul cu Tea Party.
Conservatorii ultraradicali câştigă alegerile primare.
În 6 săptămâni nu am auzit nici un comentariu de la etajul 44.
- Ce părere au despre asta ? - Bună. Bună.
Îţi voi spune când trebuie să-ţi faci griji.
Deci acum chiar avem de ce să ne facem griji pentru că a început să iasă...
Ce problemă avem ? 7% scădere ?
Pierdem tot atât când Yankees joacă cu Red Sox.
Brad, de ce spui că acum chiar avem de ce să ne îngrijorăm ?
Se ia de Jim DeMint.
Dle Wexler, vreau să vorbim despre declaraţiile recente ale
senatorului DeMint privitoare la căsătoriile între cuplurile de homosexuali.
Spunea că nu ar trebui legalizate datorită bolilor
prevalente la homosexuali.
- Am denaturat cu ceva ? - Nu, dle, n-aţi făcut-o.
Prin boli, Senator DeMint se referă la HIV şi SIDA ?
18,000. Exact. Cuplurile heterosexuale cu teamă de Dumnezeu
- nu răspândesc acele boli. - 18,000.
De fapt, rata de infectare cu HIV
printre cuplurile homosexuale este mai mică decât la cuplurile heterosexuale.
18,000. Daţi din cap dacă aţi auzit.
Păi dacă vorbiţi despre Africa, trebuie să revăd şi eu statisticile.
Sunt într-un teanc chiar în faţa dv.
Dar permiteţi-mi să vă întreb ceva. Credeţi că soldaţii americani care au
luptat în Primul Război Mondial erau buni, cu moralitate ?
Sunt sigur că erau, Dumnezeu să-i binecuvânteze !
Nu cred că i-a binecuvântat
pentru că 18,000 din soldaţii americani
au fost spitalizaţi din cauza bolilor venerice.
Pare cam mult.
- Ai scos numerele astea din... - Îmi cer scuze.
- Acel număr era greşit. - Aşa credeam şi eu.
Era 18,000 pe zi.
Deci acel al doilea segment a fost prea lung.
- Da, nu se va mai repeta. - Bine.
Să vedem pe cine avem astă seară.
- Probabil îl aştepţi pe Will. - Da, sunt Darshana Yadav.
Mackenzie McHale. Şi unde te...
- Hei, Darshana. - Hei. Am prins sfârşitul.
- Ai fost bun. - A, mulţumesc.
Mă aştepţi puţin să mă schimb ?
- Sigur. - Mi-a făcut plăcere să te cunosc.
Instructoare de aerobic ?
Neurochirurg la Columbia Presbiterian.
Şefa secţiei. Deci e chirurg pe creier.
Chiar e chirurg pe creier.
Nu e cine ştie ce.
Nu mă prea interesează WikiLeaks.
Eşti nebun.
Sursa de informaţii secrete
va schimba jurnalismul pentru generaţii.
N-am auzit decât cuvinte spuse de un tocilar.
- Te-ai uitat pe site-urile WikiLeaks ? - Nu, Neal.
Pentru că eu mă chinui să-mi găsesc şi să-mi protejez sursele.
Ăsta a fost cântecul de lebădă al unui demodat
faţă în faţă cu paradigma viitorului.
"Cei care au tehnologia câştigă." Ştii cine a spus asta ?
- Tu. Doar ce te-am auzit. - Napoleon.
Şi lui i-a mers bine ?!?
Nu erau nişte fete aici mai devreme ?
Da şi le-ai speriat cu discursul tău.
Hei.
Stau aici de 2 ore jumate şi tot nu înţeleg de ce.
Parcă mă aflu într-un film de Fellini.
A fost zdrobitor reportajul despre GOP sau am mai dat şi altceva ?
Am făcut audienţă de 3 ori mai mare
decât programele de ştiri de pe Fox şi MSNBC la un loc.
Şi dacă nu cumva suntem orbi,
Tea Party este cel care îl zdrobeşte pe GOP ("Grand Old Party - Partidul Republican).
- Charlie, mai lasă-mă în pace. - Întreabă-l pe Bryce Delaney.
Bryce Delaney a devenit al şaselea republican învins
de un candidat al Tea Party.
Uniunea Conservatoare Americană
îi dă lui Delaney o notă de 97% pentru cele 10 mandate din Congres.
A fost adjunct, copreşedinte
al campaniei McCain/Palin
şi a semnat sau cosemnat 38 de propuneri legislative
care au devenit legi.
A pierdut nominalizarea în faţa unui dentist
cu 72-28.
Dle congresman Delaney, vă mulţumesc că sunteţi alături de noi.
Eu vă mulţumesc.
Dle congresman, aveţi un record important în votarea
problemelor conservatoare
şi la ultimele 5 alegeri v-aţi câştigat districtul
cu diferenţe duble. Ce s-a întâmplat ?
Consilierul meu îmi spune
că am dat un răspuns greşit la o întâlnire dintr-o primărie.
Care a fost întrebarea ?
Preşedintele Obama este socialist ?
Şi răspunsul dv ?
Răspunsul meu a fost că nu sunt de acord cu el
asupra felului în care conduce guvernul,
dar discuţia că ar fi socialist sau marxist
sau kenyan e o glumă proastă.
Aţi plătit un preţ mare pentru asta.
Atunci conduceaţi în sondaje.
Will, există minţi extraordinare care gândesc conservator în Partidul Republican.
Şi preţul individual pe care îl plătim
pentru că nu pretindem că suntem nebuni e nimic comparativ cu
preţul pe care îl va plăti ţara
pentru că nu are un partid de opoziţie rezonabil.
Aţi mai făcut şi altă greşeală, nu ?
- Vă referiţi la HR2559. - Da.
- Am cosemnat o propunere. - Cu un democrat.
O dată ales, ai datoria
de a lucra cu alţi aleşi.
Prietenii mei au fost aleşi.
Ce propunea HR2559 ?
Propunea acordarea de vouchere pentru case
veteranilor fără locuinţe
şi servicii precum consiliere şi specializare.
Vă mulţumesc pentru serviciile aduse ţării dv, dle.
Vi se va simţi lipsa în Congres. Succes in continuare !
Mulţumesc !
Nu-i ciudat că nu se aude nimic de la etajul 44 ?
La ce te aşteptai ?
E ciudat pentru că emisiunea s-a schimbat mult.
Mare fan. Ţine-o tot aşa.
Ea n-a văzut niciodată vechea emisiune.
- Ce ? - Poate o dată sau de două ori.
Prea prostească ?
Dar a văzut noua emisiune ?
- E o întrebare corectă. - Charlie.
E democrată. Dă bani.
Dă bani la toată lumea. Ea pariază pe toţi caii din cursă.
Dacă era vreo problemă, aş fi auzit.
E o cabană în Telluri de unde eu şi mama
am fost înviaţi în fiecare an din ultimii nouă.
Nu ne aflăm aici ca să vorbim despre audienţă, nu ?
Mă întreb dacă ce vom vedea
are legătură cu faptul că nu am mai fost invitaţi anul acesta.
Se supără cineva dacă încep să beau mult burbon acum
şi un pic mai târziu îi trag una peste moacă ?
Cred că ai băut suficient burbon pentru o viaţă.
Nu şi pentru viaţa mea.
I-am pierdut pe David şi Charles.
Îţi mulţumesc pentru că stai până târziu în această seară.
Chiar vreau să-mi iasă bine asta mâine.
Nu vrem ca toate să ne iasă bine ?
Ştii ce, Hef ?
E un local Hooters la câteva străzi de aici
plin cu chelneriţe
ca într-un acvariu cu peşti
în care tu să te duci... ca un peşte cu...
- Ai pierdut şirul, nu ? - Da.
Să o luăm iar de la început.
Maggie.
Tea Party se prezintă
ca o mişcare înrădăcinată, ceea ce înseamnă
că este foarte rezistentă la controlul de la centru,
mai ales cel tradiţional...
Scuze.
Mai ales la structurile tradiţionale de putere.
Ni s-au alăturat din Manhattan, Kansas, Mike Lyndall,
un antreprenor de construcţii,
şi Sheryl Bell, asistentă medicală.
Dle Lyndall şi dră Bell sunt fondatorii şi copreşedinţii
Riley County Tea Party Express. Bine aţi venit.
Vor spune că Tea Party reprezintă vocea
adevăraţilor proprietari din SUA.
Mike, spune-ne de ce te-ai implicat în mişcarea Tea Party.
Păi, mai întâi şi cel mai important, am vrut să ne recăpătăm ţara înapoi.
Bun, ca să fie înţeles, ţara ta este şi ţara mea ?
- Bineînţeles. - Bine.
De la cine aţi vrut să vă recăpătaţi ţara ?
Am vrut să o luăm înapoi de la un Congres şi de la un preşedinte
care au uitat că guvernul îşi are puterea din consensul cu
cei guvernaţi nu la cheremul marilor companii clientelare.
Descrii Tea Party ca o mişcare cu rădăcini adânci, nu ?
Absolut. Nu avem conducere centrală
sau alte structuri tradiţionale.
Şi asta pare să aducă confuzie în media.
- Poftim ? - Pare să deruteze media.
E ceea ce nu înţelege media.
Nu suntem conduşi de o figură gen George Soros.
Suntem "Noi, Poporul."
- Asta e. - Au păşit singuri în capcană.
Dacă urmăreşti banii, aproape toţi duc la AFP.
De unde vin fondurile voastre ?
Acele fonduri puţine pe care le avem vin de la cetăţeni particulari
care ne trimit 5$, 10$, 1$, oricât au posibilitatea.
A auzit vreunul dintre voi de David Koch ?
- Poftim ? - David Koch.
- Nu. - Aţi auzit vreodată numele de Charles Koch ?
- Nu. - Aţi auzit vreodată de Koch Industries ?
Vorbeşti despre Coca-Cola ?
K-O-C-H. A auzit vreunul dintre voi de Koch Industries ?
- Nu. - Cred că veţi auzi în curând.
Koch Industries este a doua companie privată
din ţară ca mărime. Mai mare decât Coca-Cola.
Iar fraţii Koch personal au o avere de 50 miliarde dolari
fiind depăşiţi doar de Warren Buffett şi Bill Gates,
şi l-ar putea vinde şi cumpără pe George Soros de 10 ori.
Deţin zeci de companii
inclusiv de petrol şi gaze, chimice,
minerale, fertilizanţi, forestiere, fibre şi polimeri şi ferme.
Amândoi aţi fost prezenţi la întâlnirea "Texasul în apărarea visului american"
din weekendul cu 4 iulie ?
A fost un eveniment Tea Party.
Invitaţiile...
Scuzaţi-mă.
Citesc de pe invitaţii:
"Astăzi vocea americanului de rând
este înlocuită de discursul lobiştilor şi clientelei.
- Dar puteţi face ceva." - Da.
Întreaga întrevedere a fost plătită de "Americanii pentru prosperitate",
AFP, care are doi fondatori David şi Charles Koch.
În ultimele 6 luni au vărsat în conturile candidaţilor Tea Party
peste 40 milioane de dolari.
Sheryl, Mike, fraţii Koch sunt americani de rând
are căror voci sunt înlocuite de lobişti ?
Sunt derutat.
Dacă ne uităm la grafice...
- Mă scuzaţi puţin ? - Da.
- Tamara ? - Da.
Numeşte asta SS-101.
Şi vreau să fie verificată de 3 ori după ce e încărcată.
Dacă greşim asta, mâine numai despre asta se va vorbi.
- Scuzaţi-mă. - Da.
SS-101.
- Hei, Don. - Da ?
Ai văzut-o pe Maggie ? S-a simţit aiurea în sală
şi apoi a ieşit.
Da, e bine.
Face atacuri de panică.
Începe să ameţească şi apoi i se pare că se îneacă.
E bine ?
E bine. Trebuie lăsată în pace.
A ieşit pe terasă ca să ia puţin aer.
Bun. Aţi făcut o emisiune bună în seara asta.
Nu eram conştient de ce se întâmplă cu sandwich-ul McRib.
Da, şi du-te la dracu'.
Nu te dai la fraţii Koch fără să întrebi pe cei de sus.
- Înţelegi ? - Ia-ţi degetul din ochii mei, Reese.
- Uite... - Noi ne batem pentru ceva.
E o obligaţie morală. Obişnuieşte-te.
Acum 10 minute.
Acum 10 minute la o întâlnire a echipei.
Da, m-am... Trebuie să mă întorc.
Nu, nu sunt în buzunar.
Nu sunt în poşetă pentru că...
Nu erau nici în dulăpiorul cu medicamente.
Lisa, tipi pe care îi aduci în apartament
trebuie să înceteze să-mi ia Xanax-ul.
Fir-ar ! Stai puţin.
Dar nu închide.
- Stai jos. - Sunt bine.
Stai jos.
- Spune-mi ce se întâmplă. - Am nevoie de un minut.
Îţi voi lua pulsul, bine ?
- Chiar nu e nevoie.
Îţi voi pune nişte întrebări.
Unde te afli acum ?
Ai dificultăţi de respiraţie ? Mă auzi ?
Sunt pe terasa clădirii AWM (Atlantis World Media - n.tr.),
da, şi evident da. Eşti şi asistent medical ?
Nişte tipi din armată cu care eram făceau atacuri de panică.
- Voi leşina. - Aşa pare, dar nu o vei face.
Eşti în a doua fază a tabelului Anxietate
din manualul armatei FM-2251:
"Noua adaptare a infanteriştilor la situaţii critice."
Mă aflu în mijlocul Manhattan-ului, Gomer Pyle. Tu te crezi în Fallujah.
Începe să respiri profund.
Imaginează-te într-un loc sigur
sau ceva ce îţi place. Pisicuţe de pe YouTube.
Mi-aş dori să nu ţi se mai învârtă moaca pentru ca să te pot pocni.
Eşti aici. Faci parte din grupul nostru. Toţi te plac.
De fapt, cu excepţia Carlei din contabilitate care te crede cam ţărancă.
Ar trebui să ne întoarcem la şedinţă.
Şedinţa s-a terminat. Stai liniştită.
- Copia pentru a... - S-a făcut totul.
Poţi verifica şi singură mai târziu.
Va începe să îi vizeze şi pe fraţii Koch.
Dacă vrei să te sperii de ceva, cred că va fi mâine între 5 şi 6
mâine seară, şi după ce se ia de ei, clădirea asta va exploda.
Te-a consultat vreun doctor ?
Da, mi-a prescris Xanax.
- L-ai luat ? - Nu l-am avut la mine.
Cineva ca tine trebuie să-l aibă mereu în buzunar sau poşetă.
- N-o să uit asta. - Respiră în continuare, bine ?
Eşti în siguranţă. Eşti minunată.
Îţi voi verifica din nou pulsul.
- Cum e ? - Mai bine.
Acum un minut parcă luasei foc.
Erau băieţi de treabă ? Cei din armată ?
Au fost cei mai de treabă oameni pe care i-am întâlnit vreodată.
Voi amândoi vă asemănaţi.
Don are mâinile legate.
Are ordin să mărească audienţa la emisiunea de la ora 10:00.
Şi trebuie să o facă altfel decât Mac.
Elliot e isteţ, dar nu poate face ce face Will.
În plus, salariul său depinde de audienţă.
De ce îmi spui mie asta ?
E un tip minunat şi ar trebui să fiţi prieteni.
În 5 luni de când sunt aici,
v-aţi certat de 4 ori şi v-aţi împăcat de 5 ori.
Deci trebuie că aveţi o relaţie solidă.
- Ai fost sarcastic ? - Nu.
- Sigur ? - Da.
Bine.
- Ăsta a fost clar sarcasm. - Nu a fost.
Abia de când te-am întâlnit pe tine am înţeles ce înseamnă îngâmfat.
Ai 26 de ani şi abia anul ăsta ai aflat ce înseamnă îngâmfat ?
- Chiar acum. - Nu eram sarcastic.
Voi doi chiar aveţi ceva special.
Sfatul meu e să nu vă mai despărţiţi.
- Învăţaţi să vă certaţi sănătos. - Mai spune, Dr. Phil.
Respiri normal ?
Urmăreşte-mi degetul.
Te aşteaptă producătorul de grafice în cabina de editare.
Mai eşti acolo ?
Da, el era.
Cred că cea mai potrivită analogie e cu Rocky II.
Eşti sigur că e cea mai bună ?
Ascultaţi-mă. Aş fi surprins ca mama să fi văzut Rocky II.
Dnă Lansing, Rocky Balboa era cu stânga.
- Rocky era politician ? - Stângaci.
Şi pentru revanşa cu Apollo Creed,
antrenorul său Burgess Meredith l-a pus să se antreneze ca dreptaci.
Şi lupta repriză după repriză ca dreptaci
până când Burgess Meredith strigă, "Acum !"
şi Rocky îl atacă cu stânga.
Despre ce dracu' baţi câmpii ?
Doar că Mackenzie McHale a venit, i-a strigat, "Acum !"
şi Will a început lupta din nou.
N-o amesteca şi pe Mac în asta.
Eu am strigat, "Acum !" Eu sunt Burgess Meredith.
Tipul ăsta tot nu vrea să te bată, vezi ?
Vrea să te omoare.
Ăsta am fost eu în rolul Burgess Meredith.
E ceva de râs în asta ?
Da. Am ajuns să vorbim de Rocky II.
Brad, încheie.
Urmăreşte-mă.
- Cât de mult mă placi ? - Cam...
Ştii, nu prea ştiu ce vrei să spui.
- Don şi Maggie s-au despărţit. - Când ?
Săptămâna trecută.
Sunt sigur că s-au căsătorit şi au divorţat de 3 ori până acum.
- Nu, pe bune. - Ce vrei să spui ?
Tess i-a zis Tamarei, Tamara i-a zis Kendrei,
şi Kendra a vorbit cu Maggie, care i-a confirmat că totul s-a terminat.
Aşa că, du-te acum.
- Să mă duc acum ? - Da.
- Nu mă voi duce. - De ce nu ?
Nu voi sări la ea ca la un apartament cu chirie mică.
Probabil e foarte supărată.
În plus, eu sunt cel care a sfătuit-o
să rămână împreună,
aşa că ar fi o ipocrizie din partea mea ca, dintr-o dată...
- Aşteaptă. - Ce ?
Tu ai sfătuit-o să facă ce ?
I-am zis că dacă vor să fie împreună să nu se mai despartă tot timpul.
Bazat pe ce experienţă dai tu sfaturi în amor ?
Pe...
De data asta aşa părea logic.
Ştiu răspunsul la această întrebare, dar ţi-o voi adresa totuşi.
La ce lucrezi acolo ?
Despre oamenii care votează împotriva propriilor interese.
Nu mă bag între ei.
Legea sănătăţii nu produce încă efecte.
TARP a fost promulgată de George W. Bush.
Spune-mi libertăţile pe care le-ai avut cu o zi înainte
ca preşedintele Obama să depună jurământul şi nu le mai ai azi.
Ce să facă cineva cu un mexican care e rănit grav ?
Ce stat, oraş sau district din ţara asta
este pus în primejdie de legea Sharia ?
Candidatul Tea Party, Allen West.
Candidatul Tea Party, Michele Bachmann.
Candidatul Tea Party, Tom Graves. Tim Griffin.
Sean Duffy. Jeff Duncan.
Nu, doamnă, adolescentele însărcinate au înflorit în acea perioadă.
Cel mai mare segment demografic dintre americani
care trăieşte în sărăcie îl constituie copiii.
Abolirea salariului minim va crea locuri de muncă.
Ştii ce ar mai crea ? Sclavie.
Sistemul public de învăţământ e eşuat cu tine.
Ca şi trei dintre profesorii din liceu.
Se va reduce, aşa cum se întâmplă întotdeauna,
la cine apare.
Şi asta ne aduce la seara trecută.
Uite ceva ce vreau să vedeţi cu toţii acasă în seara asta.
Secţiile de votare se închid în Kentucky şi Indiana.
Producătorii îi sună deja pe Rogers, Pence şi Burton.
John Yarmuth a ajuns în Kentucky al treilea.
Văd că Patty Murray are un avans de 1% cu 60% din voturi numărate.
Secretarul de Stat din Arkansas tocmai l-a anunţat pe John Boozman.
Încă îl mai avem pe Reid în faţă cu 12 procente în Clark County.
De ce Sportsbook mai primeşte pariuri ?
- Vezi astea ? - Da.
Mă uit la sondaje. A votat cineva sub 70 de ani ?
Îmi cer scuze, doamnă. La mulţi ani.
Charlie.
Sondajele au ieşit acum 20 de minute. Ce se întâmplă ?
Ştiu că e prieten de-al tău.
A fost un minunat funcţionar public.
Fă-o roşie.
Maggie. Ohio 12. Roşu.
Va trebui să facem PRE-PRO acel grafic.
Joey, poţi să-l pregăteşti tu şi să-i spui lui Jake când e gata ?
Da, dle. Doi s-au dus. Am nevoie de tine cu Sabbith.
Ne trebuie o grafică cu congresmanul ales
- Va primi o linie pentru asta. - Sabbith, doi s-au dus.
Nu, s-a întors. Bun, măreşte.
Fă-mi o favoare. Am nevoie să repari 1918 şi să adaugi sursa.
Mă uit şi văd că lipseşte 1825.
Văd şi eu. Nu e acolo.
Will, noul guvernator de Wisconsin tocmai a spus:
"În această seară vreau să-i spun fiecărui muncitor,
fiecărei familii, fiecărui afacerist mic sau mare
că guvernatorul este aliatul dv."
Nu e el cel care vrea să distrugă sindicatele ?
Îl încurc cu altcineva ?
Îi poţi spune să discute cu Elliot mai mult ?
Îl poţi face pe Elliot să spună şi altceva în afară de
cât e de frumos să vezi democraţia în acţiune ?
- Încerc. - Uşurel.
Să ne întoarcem.
Elliot, spune-ne la ce ne uităm.
Păi ne uităm la democraţia americană în acţiune, Will,
şi e o privelişte frumoasă.
Da, chiar e. Sloan Sabbith.
Ne uităm la un electorat mai în vârstă şi mai conservator.
Sondajele arată că, un sfert din alegători cel puţin până acum,
au peste 65 de ani şi 41% dintre ei se identifică cu Tea Party.
Kyle, toţi ne amintim toate acele sloganuri Tea Party
care spuneau: "Luaţi mâinile de pe asigurările noastre sociale."
Cum explici că oameni care trăiesc din fondul de asigurări sociale
votează pentru candidaţii care l-ar putea pune în primejdie ?
Nu pot explica.
Păi nu degeaba se zice că eşti analist.
Mai avem 12 minute până când se mai dau alte sondaje.
Dăm legătura lui Terry Smith şi echipei sale din Washington
şi ne vedem pe partea cealaltă.
Terry, nu ştiu cum vei spune ceva mai interesant decât Kyle,
dar trebuie să încerci.
Am ieşit.
Hei, vrei să mă laşi în pace ?
- Îmi pare rău. - Doamne-Dumnezeule.
A fost o glumă.
Vino încoace !
Începi şi tu să faci ceva, te rog ?
Stau acolo şi fac totul ca Mac să-i spună
să vorbească cu tine şi el o face.
Te invită să devii un star.
Te opreşti din rolul ăsta în care dai într-un sac de box ?
Vino înapoi !
Nu vorbi cu mine aşa !
Adică, nu ştiu cine crezi tu că sunt eu,
dar nu-mi vorbi ca unui tâmpit.
Ai 3 posibilităţi.
Unu: Împacă-te cu Maggie
ca să fii din nou nesuferitul care-mi place
şi nu noul nenorocit care mă freacă de câteva săptămâni.
Doi: Nu te împăca cu Maggie
şi mergi mai departe.
Trei: Eşti concediat.
Alege.
Bine. Tot ce ai spus e corect.
Lasă-mă să-ţi spun şi eu
că nu vreau să fiu star, Mamă Rose.
Nu cunosc replica asta.
E din Gypsy.
Ethel Merman joacă o mamă ce îşi ceartă fiica...
Nu am timp să-ţi explic intriga din Gypsy.
Da, sigur. Doar...
prefă-te că ţi-am ţinut un discurs moralizator mai bun.
- Da ? - S-a făcut !
Tocmai am printat această ştire fierbinte. Îl adaug la notiţele tale.
Lexington, Kentucky, tocmai a ales primul primar homosexual declarat.
Poate vrei să-l ţii la îndemână.
Uite ce ne-a trimis tabăra lui Grayson.
Şi vreau să-ţi spun ceva
care este nepotrivit şi nerespectuos.
- Ce-ai zis ? - Vreau să-ţi spun ceva,
care este nepotrivit, nerespectuos şi motiv de dat afară..
Puteai să o înţelegi şi pe Mac şi să te întâlneşti cu fetele la restaurant.
A fost nepotrivit şi nerespectuos.
- Dar nu mă interesează. - Mulţumesc !
Ar trebui să ştii că curul tău e sub capul tău.
- Will, ştiu... - Nu ştii nimic, Maggie.
Am în cap imaginea lui Mackenzie cu... fostul ei iubit.
Şi nu pot scăpa de ea.
Am nevoie de echipa din Inception să vină şi să-mi scoată imaginea...
Nu o fac intenţionat.
Nu-i fac în ciudă cu nimic.
Pur şi simplu nu mă interesează ce crede ea.
Da, tocmai m-am auzit spunând asta.
Lexington, Kentucky şi declaraţia Greyson.
Times spune că Rick Scott a cheltuit 75 de milioane
în campania din Florida. Cel mai mult într-o cursă pentru postul de guvernator.
Joey, îţi trimit citatul.
- Afişează-l mic în NYT background. - Înţeles.
- Ai o secundă ? - Glumeşti ?
Voiam să-ţi spun că n-ar fi trebuit...
- Voiam să-mi cer scuze. - Operaţiunea asta e incredibilă.
Voi sunteţi ca şi controlorii de trafic aerian.
Iubita, îmi vei spune când vă încurc, da ?
Nu, acum. Wade, acesta este...
Ştiu cine este. Sunt nedemn.
Ai tot şters pe jos cu Tea Party. Ţine-o tot aşa.
Ei au câştigat o bătălie, dar tu vei câştiga războiul.
Şi să-ţi mai spun ceva, e şi o afacere bune.
Unde ar fi fost Murrow fără McCarthy ?
- Mă bucur că te-am întâlnit. - Acesta este prietenul meu Wade Campbell.
E atât de englezoaică. Suntem mai mult decât prieteni.
Mac, vrei un tabel lângă Will sau în treimea inferioară ?
Nu e englezoaică. E americancă.
A, tu alegi. Un tabel. Will...
Mac a spus că pot sta în seara asta atâta vreme cât nu mă intersectez cu tine.
Zicea că tu nu vii niciodată aici, deci...
Da. Cred că m-am rătăcit în drumul spre toaletă.
Martin, îl iei pe Wade şi îi arăţi biroul unde luăm deciziile ?
Mi-ar plăcea.
Sigur.
Ieşim de vreo trei luni.
Îmi pare rău.
Nu. Asta e exact ce trebuia să se întâmple.
Te descurci de minune aici.
- Mersi, Will. - Mersi.
McClatchy trebuie să intre cu graficul acela de 35-50.
- Will. - Da, doamnă ?
Trebuie să întrebi Tea Party despre plafonul de îndatorare.
- El ? - Plafonul de îndatorare.
Boehner îi va înrola pentru votul privind plafonul de îndatorare.
Sunt nou-veniţi. Stau în spate.
Jumate din ei au câştigat nominalizările învingând candidaţi susţinuţi de Boehner.
E pro forma. E o propoziţie pe o pagină.
Nu mai da permisiunea guvernului să împrumute mai mulţi bani.
Dă guvernului permisiunea să înapoiem banii pe care i-am împrumutat.
Oamenii lor ştiu asta ?
- În 3, 2, merge. - Fir-ar !
Bine aţi revenit la noaptea alegerilor de pe ACN.
Dacă acum aţi deschis televizoarele, Partidul Republican va avea
majoritatea în Camera Reprezentanţilor
pentru următorii doi ani, cel puţin.
Ne aflăm acum în direct cu cel mai nou membru al celui de-l 112-lea Congres,
Frank Guidry, reprezentând districtul 8 din Colorado.
Dle congresman ales, felicitări.
- Vă mulţumim că sunteţi alături de noi. - Îmi face plăcere.
Dle Guidry, aţi promis
în campanie responsabilitate fiscală.
Şi aşa plănuiesc să şi lucrez.
Dle Guidry, în câteva luni vi se va cere cel mai important
vot ca membru al Camerei.
Veţi vota pentru creşterea plafonului de îndatorare ?
Will, nu-mi voi da nici un vot
pentru a cheltui nici un dolar în plus faţă de câţi avem.
Dle, nu asta v-am... Nu asta...
Dle Guidry, sunt Sloan Sabbith.
Nu asta înseamnă plafonul de îndatorare...
Nu vă mai aud.
Avem nişte oameni fericiţi în spatele meu.
Dle... nu asta face plafonul de îndatorare.
- Ne mai auziţi ? - Cu greu.
Sunteţi conştient de consecinţele creşterii plafonului de îndatorare ?
Scuze, doriţi să repetaţi.
Sunteţi conştient de consecinţele,
de consecinţele imediate globale
ale imposibilităţii SUA de a-şi plăti datoriile la termen ?
Îmi pare rău. Nu vă mai aud.
Trebuie să amânăm pe altă-dată.
Bine.
Tess, bine lucrat. Du-te acasă.
Mulţumesc.
Martin, bine lucrat. Du-te să te culci.
- Hei, Jim. - Da, dle ?
Oameni inteligenţi îţi vor oferi slujbe pe mai mulţi bani.
Înainte să accepţi vreuna, discută cu mine, bine ?
Nu va fi o problemă, dle.
Hai să bei ceva cu mine şi cu Will.
O, vă mulţumesc, dar e cam târziu
şi e seară de lucru şi mâine trebuie să vin devreme.
O, fii om de ştiri, ce naiba ?
- Da, dle. - Copii.
Rezultatele finale...
Republicanii au câştigat 63 de locuri în Cameră,
şase locuri în Senat, şi şase guvernatori.
Colorado, Alaska şi Washington prea strâns ca să putem spune...
Aici blog-ul de alegeri al ACN cu încheierea.
Îmi pare rău, Dave, dar nu o pot face.
Râzi cât vrei, dar Kubrick a prins-o bine.
HAL s-a defectat într-un fel foarte veridic.
Stop.
Bine lucrat în seara asta.
Doar mă voi...
duce să-i spun ce treabă bună a făcut.
Brutal.
N-am cuvinte.
N-am cuvinte să descriu ce tocmai am...
- Dar vorbeşti în continuare. - N-am cuvinte.
Asta e. Astea-s ultimele şase luni.
- Mersi, Brad. - Putem rămâne singuri, vă rog ?
Moise şi Isus joacă golf.
Moise se apropie şi dă o lovitură frumoasă
de 250 de yarzi chiar în mijlocul terenului de ţintă.
Isus loveşte şi el şi dă mingea într-un copac.
Isus se uită spre cer, îşi înălţă braţele.
Dintr-o dată se întunecă cerul.
Se aude un tunet.
Începe să plouă şi o rafală de vânt leagănă copacii.
Mingea de golf, purtată de rafală îşi găseşte drumul
către gura unui peşte.
Apoi o pasăre ia peştele şi mingea şi le duce
spre teren, dându-i drumul în gaură.
Isus se întoarce spre Moise cu o mină satisfăcută.
Şi Moise spune "Uite ce e,
vrei să joci golf sau vrei să îţi faci de cap ?"
Ce naiba s-a întâmplat la
Ştirile serii în ultimele şase luni ?
- Leona... - Nu râde !
Leona, audienţa s-a stabilizat.
Facem o emisiune de care poţi fi mândră.
Şi o voi întoarce la ce era.
Ce s-a întâmplat cu poveştile de interes uman ?
Obezitate, cancer de sân, uragane,
femei în vârstă care nasc, iPhone-uri...
Era minunat la porcăriile alea.
Dormea în timpul acelor porcării.
Şi a cui a fost ideea să-l trezească ?
- Pentru a treia oară, eu am fost. - Da.
Am aranjat o situaţie în care un producător executiv
cu o capacitate unică de a scoate ce e mai bun dintr-un prezentator
cu abilităţi unice au făcut echipă
pentru a realiza o emisiune de ştiri de care această companie să fie mândră.
Şi să relansam ACN ca fratele şi mai combativ al MSNBC ?
- Am făcut ştiri. - Pentru stânga.
- De centru. - Ai luat-o, dracu', razna ?
De centru, Leona. Faptele sunt centrul.
Faptele. Nu pretindem că anumite fapte sunt disputate
pentru a da aparenţa corectitudinii oamenilor care nu le cred.
Balanţa e irelevantă pentru mine.
Nu are nimic de-a face cu adevărul, logică sau realitatea.
Nu a ieşit pe post să spună oamenilor să dea păcii o şansă.
Dar evoluţia ? Juriul s-a întors la asta.
A umilit candidaţi la Congres în emisiunile mele.
- Nu-s emisiunile tale, Leona. - Scuze.
- Trebuie să continue. - Ascultă-mă !
Ascultă-mă ! America a ales acum
cel mai periculos şi înapoiat Congres din viaţa mea.
Am afaceri în rândul acestui Congres, Charlie !
Reese, ce-ar fi să ne laşi puţin ?
Poate să rămână.
Reese, ieşi dracu' afară !
Voi fi la uşă.
Cum ai vrea să reacţionez la
lipsa ta nedisimulată de respect pentru fiul meu ?
Spunându-i să mai pună mâna pe carte.
Uite ce e, prietene...
Şi ce dracu' face el aici, de fapt ?
E preşedintele acestei companii.
Mda, ce vrea să însemne asta.
Înseamnă că va fi în locul meu într-o zi.
Doamne, ajută-mi să fi murit până atunci.
Aş fi fericită să aranjez asta.
Deci Will l-a supărat pe cel care a stat lângă tine la cină sâmbătă seară ?
Am crezut că ai ajuns unde eşti fiindcă nu ţi-e frică.
Nu, am ajuns unde sunt pentru că am ştiut de cine să-mi fie frică.
Şi fraţii Koch nu se joacă,
dacă asta vrei să spui.
Au dat cu camioanele lui Brink peste oamenii care le erau împotrivă.
Tu şi cu mine.
Leona, nu te poţi aştepta să ne mulăm emisiunile
de ştiri pe ceea ce convine companiei...
Să o luăm de la început.
Şi de data asta, scoateţi din cap ideea că
aceasta e o conversaţie între doi oameni egali
în care eu vin cu un argument, şi tu cu un contraargument,
iar apoi suntem de acord că nu cădem de acord.
Divizia noastră de ştiri prin cablu aduce circa 3%
din venitul anual al AWM.
Nu tu faci bani pentru acţionari,
faţă de care eu am o responsabilitate fiduciară.
Aseară electoratul a schimbat 21% din Congres,
inclusiv şapte membrii din subcomitetul Camerei
pentru comunicaţii şi tehnologie.
Trei din cei şapte erau cei mai buni prieteni ai AWM.
Acum, congresmenii care-i vor înlocui
sunt aceiaşi oameni pe care Will i-a făcut să arate ca
nişte idioţi în ultimele 6 luni.
S-au descurcat singuri destul de bine ca să arate ca nişte idioţi.
Am afaceri în acest Congres, Charlie.
Şi orice ai crede despre aceşti oameni,
care e acelaşi lucru cu ce gândesc eu,
ei au în mâini viitorul AWM.
Dacă îmi trebuie ceva mai mult decât un pachet de gumă
şi trebuie să cer aprobarea Congresului.
Nu eu fac regulile, dar trebuie să mă supun lor.
- Organizaţiile de ştiri... - Ai grijă cu datul lecţiilor.
Sunt un bun public cu obligaţia
de a influenţa discursul public.
Ştiu. De aceea am cumpărat una.
Bun,
nu mai sunt candidaţi. Sunt congresmeni
şi el o va lăsa mai moale.
Nu va lăsa nimic mai moale.
- Ba da, o va face. - Dă-mi voie să te întreb ceva.
Şi să nu uiţi că ne cunoaştem de mai bine de 20 de ani.
Dacă Joe McCarthy s-ar fi ocupat de subcomisia Camerei pentru
comunicaţii şi tehnologie,
i-ai fi spus lui Murrow s-o lase baltă ?
- Nu. - De ce ?
Fiindcă el chiar era un om rău.
Michele Bachmann a solicitat Congresului să investigheze
şi să spună câţi membrii ai Camerei nu sunt americani.
Michele Bachmann e o coafură.
Nu-mi fac griji din cauza lui Michele Bachmann.
Mă întreb câţi oameni nu şi-au făcut griji din cauza lui McCarthy.
Ştii, Charlie, mulţi ar putea spune că Will practică o vânătoare de vrăjitoare.
Şi tot mulţi ar putea spune că există destule vrăjitoare.
Îl voi da afară, Charlie.
Ce ?
Nu-i cer s-o lase mai moale.
Nu-i cer să muşamalizeze nimic.
Dar va face ciocul mai mic sau îl dau afară.
Păi, îţi urez noroc dacă îl laşi pe liber.
O, dar nu e nevoie. Are o clauză în contract de neconcurenţă.
Va trebui să nu apară pe televiziuni pentru 3 ani.
Asta e o sentinţă la moarte.
Este.
Cum vei explica concedierea
celui de-al doilea prezentator de ştiri pe cablu ca popularitate ?
Prin crearea a ceea ce noi numim un context.
Concedierea lui va fi văzută ca un pas nobil
din partea corporaţiei, dispusă să sacrifice audienţa pentru integritate.
Vei fabrica un motiv ca s-o faci ?
Am un serviciu tare frumos, Charlie.
Acum, vrei să joci golf sau vrei să-ţi faci de cap ?
Prieteni, asta a fost emisiunea de alegeri. Spune-le, Charlie.
Unde dracu' suntem ?
Am înţeles că e un bar karaoke
cu mâncare şi băutură la preţuri acceptabile ce e deschis până târziu
şi oamenii noştri vin aici după muncă să socializeze.
Când îl descrii, sună ca Brigadoon.
- Hei, ştii ce ? - Să tac ?
- Da. Ştii de ce ? - Unde-i Mackenzie ?
- D-aia. - Nici eu nu l-am văzut până în seara asta.
E în regulă. Îmi place aici.
Noaptea alegerilor. Doar băieţii.
Şi... Da.
Elliot a dat belele astă-seară fiindcă a zis
ceva ce merită spus.
La fiecare doi ani, mergem la o secţie de vot
şi răsturnăm guvernul
şi nu e niciun poliţist în stradă.
Îmi place să fac ştirile.
Stai puţin.
Cine îţi trimite e-mail la 2:00 noaptea în timpul unui toast ?
Cred că indiferent cine e, probabil nu ştie de toast.
Leona Lansing vrea să mă vadă la 10:00
în sala de conferinţe de la etajul 40.
Despre ce crezi că-i vorba ?
Cred că vrea să ne felicite.
Bun, Pentru al 112-lea Congres.
Inspiraţie şi Dumnezeu să binecuvânteze America.
Dumnezeu să binecuvânteze America !