- Salut, frumoaso. - Să pretind că vorbeşti cu mine?
- Da, dacă nu-i spui iubitului. - Nu avem secrete.
Deci nasul meu o să fie spart.
- Replică nepotrivită? - Doar un pic.
A fost o zi lungă şi sunt prea obosit. Credeam că scap devreme, dar nu.
Marele controlor din cer decide să-mi pună răbdarea la încercare.
- Ce avem? - Un pensionar în vârstă care...
Frumoasă pensie.
- Care a fost atacat de... - De insp. Bing fiindcă a flirtat cu tine?
- Asta a fost foarte nepotrivit. - Fac progrese.
O iau de la capăt. De ce nu-mi ţii companie?
Jaf. Un pensionar pe nume Fred Beecham deschide uşa unui curier. Aşa credea.
Omul îl împinge şi îl ia la bătaie.
- Vin criminaliştii? - Da.
Martori?
Niciunul. Soţia vine acasă şi-l găseşte la intrare.
Ora?
A fost plecată la cumpărături. Între 17 şi 17:30.
- Ştim ce s-a furat? - Cole.
- Ce faci, Paddy? - Care-i treaba?
Jaf şi agresiune în locuinţă. Cu tine ce-i?
Am auzit apelul. Ştiam că pleci în 30 de minute. Am zis să te ajut.
- Tu îmi faci mie o favoare? - Da.
- Dacă nu vrei, plec. - Nu, nu, sunt de acord.
Paddy îmi face o favoare.
Chiar când credeam că n-am noroc, apare Paddy şi-mi face o favoare.
Nu-i pervers universul ăsta?
Arăţi bine, Brooksy, să ştii.
Tu nu crezi că arată bine?
E lucrul ăla magic care se întâmplă femeilor.
Îşi fac iubit şi dintr-o dată le creşte temperatura.
Sunt fierbinţi şi nici măcar nu-şi dau seama. La revedere.
Mulţumesc, amice.
- Ai iubit? - Nu.
55 GRADE NORD Sezonul 2 Episodul 7
Subtitrarea BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro
Sunteţi Claire Maxwell?
- Da. - Aveţi copil acum.
- Vă cunosc? - Da, sunt Erica.
- Erica Reidy. Ne-am cunoscut. - Nu.
Îmi pare rău, nu-mi amintesc numele.
Sigur că da. Anul trecut, la curtea magistraţilor.
- Mă bucur să te cunosc. - Bebeluşul meu Gemma a murit.
- Prietenul tău... - Da, Terry Howard.
Au spus că el a omorât-o. De fapt dv. aţi spus.
Nu, juraţii au spus. Trebuie să plec.
Şi eu am crezut la fel.
Poliţia şi asistenţa socială m-au convins.
Dar nu mai cred că el a omorât-o.
V-am sunat să discutăm,
dar nu mi-aţi răspuns la apeluri. Acum înţeleg. Nu vă amintiţi.
Aşa că a trebuit să vă urmăresc. Dar nu vă hărţuiesc.
Erica, asta n-are nicio legătură cu mine.
Tocmai asta e. Are. Adică e posibil. Terry încearcă să facă recurs.
Dar durează atât de mult ca avocatul din oficiu
- ...să vorbească măcar cu noi. - Pentru că procesul durează mult.
Terry a fost bătut în închisoare pentru că e ucigaş de copii, dar nu este.
Erica, îmi pare foarte rău, dar trebuie să plec. Nu pot să te ajut.
Am căutat pe internet date despre serviciul de procuratură.
Acolo scrie că dacă există informaţii noi,
trebuie trimise comisiei pentru revizia cazurilor de crimă.
Eu am informaţii noi.
Ar trebui să le dai avocatului.
Le-am dat şi am făcut copii pentru dv. Aveţi o obligaţie.
Aşa scrie. Vă rog să le citiţi. Vă rog.
Iar e Irene. Clarky, răspunde tu.
- Ce naiba? E bosumflată pe mine. - Va suna până te ocupi de asta.
Telefonul sergentului Astel. Vorbeşte agentul Clark.
Bună, Irene. Nu, nu e disponibil.
Nu, nu mănâncă.
E ocupat cu...
- Arestează pe cineva. - Am nevoie de ajutor, Clarky!
Trebuie să închid. Are nevoie de mine să salvăm lumea şi toate cele.
Îi spun. Stai liniştit, Rick, te salvez eu.
Crezi c-o să creadă? Că mă salvezi tu?
- Cine o să creadă asta? - Voi salvaţi lumea. Nu te uita la mine.
Salvarea lumii este o bună abordare.
Nimeni nu se plânge de asta. Tu mă salvezi pe mine. Asta nu sună adevărat.
- Yates e de serviciu diseară? - Da.
Întârzie.
Nu, a preluat un incident de la mine ca să pot pleca.
Nu-i stă în fire. Cred că-l linguşeşte pe Bing.
Mi-a făcut o favoare. Ciudat dar adevărat.
O favoare, sigur. Când o să-şi asume meritele, n-o să mai pară favoare.
N-o să prea aibă merite.
Un bătrân pe nume Fred Beecham a fost bătut şi jefuit în casa lui.
Nu există martori. Pare multă muncă fără rezultate.
- Fred Beecham? - Credeam că Fred Beecham a murit.
- Şi Yates ţi-a făcut o favoare? - Da, de ce?
Dacă Beecham moare, sunt şanse ca Dungary să fie în spate.
Două din cele mai mari familii ale crimei organizate.
- N-au ochi să se vadă. - L-am închis pe Dungary pentru şantaj.
Da. Pe unul dintre ei.
Iar e Irene. Clarky.
O favoare? Te rog.
Telefonul sergentului Astel. Vorbeşte agentul Clark.
Bună din nou, Irene. Da, da, e bine.
Nu poate vorbi acum. Face respiraţie gură la gură.
Dar pare să funcţioneze.
Haide, haide.
Nu prea multă energie.
Da. Prea repede. Aşa.
Păstrează ritmul loviturii.
Să nu-ţi strici dinţii.
Înfăşurăm nişte bandă ca să nu se slăbească.
- Ai priceput? - Da, am priceput.
- Errol. - Bună, dnă Bancroft.
- Michael este aici? - Nu, n-a venit. S-a întâmplat ceva?
A fugit de la familia adoptivă.
Nu s-a dus la şcoală. Speram să fie aici.
A fugit înainte să se trezească părinţii adoptivi.
O să apară el.
Dacă era să vină aici, venea până acum.
E seară, Nicky. Unde doarme la noapte?
E un băieţel. I se poate întâmpla orice.
Şobo e robust. Nu e prost.
Şi nu e prima dată. N-o să păţească nimic.
Chiar crezi? Sau încerci să îndulceşti pastila?
- Băiatul se descurcă singur. - Dacă e prins furând din nou...
- Va fi închis. - Bine, bine.
Salut, Rick. Fă-mi o favoare.
Şobo a fugit din nou. Pui nişte băieţi să-l caute?
- Slavă Domnului! - Îi arăt eu lui.
Stai puţin, Rick.
Salut, Errol.
Ce mai faci?
Te sun mai târziu.
Nu pari prea fericit să mă vezi. Mă laşi să intru?
Intră, băiete.
El cine este?
Matty, el este Adam.
Sunt tatăl tău.
Aşa este?
Da.
- Nicky. - Salut.
- A trecut mult timp. - Da.
Ţi-e foame, băiete?
Errol, parcă eşti mama. Mâncarea face ca totul să fie mai bine.
Nicky. Ţi-e foame?
- Nu, nu mi-e foame. - Mie mi-e foame.
Trebuie să mănânci, Nicky. Mă uit la tine şi văd că trebuie să mănânci.
Eu am să plec.
- Gata. - 11 minute.
Mai degrabă 12.
- Nimeni nu le face în şapte minute. - Manualul spune că se poate.
Dacă o să completăm unul de câte ori oprim pe cineva,
toată viaţa o stăm aici. Trebuie să fie singura muncă ştiută de omenire
în care regulile te împiedică s-o faci şi eşti dat afară fiindcă n-o poţi face.
- Nu oprim pe nimeni şi gata. Uşor. - Hai să mergem.
Chiar trebuie? Mă dor picioarele.
- Nicky vrea să-l căutăm pe Şobo. - Iar a fugit?
- Da. - Păi să mergem.
- De când ai ieşit? - Mâine se fac două săptămâni.
- N-ai primit scrisoarea mea? - Nu.
Ba da, dar n-ai deschis-o.
Nu m-am gândit că e de la tine.
Nu-i nimic, Errol. Sunt şapte ani de când am pielea îngroşată.
Ai unde să stai? Poţi sta aici.
Nu, am unde să dorm la noapte.
Închisoarea a fost înfricoşătoare?
Nu. Oamenii din ea sunt.
Nicky zice că ai vândut droguri şi ai făcut rău oamenilor.
Nicky mă prezintă mereu în culori frumoase.
A vândut altcineva. Eu n-am alergat destul de repede.
- Eu sunt un alergător rapid. - Sunt convins.
Aveam în minte o imagine a ta. Nu era deloc aşa.
Acum eşti băiat mare.
- Unde stai în Londra? - Ţi-o aminteşti pe Jade?
A început să-mi scrie cu vreo doi ani în urmă. S-a descurcat bine.
Lucrează la o companie de înregistrări.
Stau la ea până îmi găsesc ceva. Tu ţi-o aminteşti, Nicky?
- Da. - Ai fost nevinovat? Şi n-ai făcut nimic?
N-am făcut nimic, doar că am avut ghinion.
- Şi ai fugit încet. - Da.
Dar nu-i corect.
Nu ajungi nicăieri crezând că totul va fi corect.
Matty, e timpul pentru culcare.
Lasă-i pe băieţi să discute.
- Noapte bună. - Noapte bună, omuleţule.
- Noapte bună. - Noapte bună.
Ai făcut o treabă bună cu el.
- Nu te vreau aici. - Ai spus-o foarte clar.
- Bine. - Mă întrebam cum vei fi.
Cum va fi. Îmi închizi uşa în faţă? Ai să ţopăi de fericire?
- Vreau să pleci. - Dar am zis...
- Acum. - Sunt fratele mai mare.
Eu trebuie să iau atitudine şi să spun că-mi pare rău
pentru tot. Şi să-ţi mulţumesc pentru că ai avut grijă de fiul meu.
Gata, ai spus-o. Acum pleacă.
- Ştiu cine sunt. Vreau să ştii şi tu. - Ştiu cine eşti.
Ştii cine am fost.
Nu poţi să-i spui lui Matty că ai fost nevinovat şi mie că te-ai schimbat.
Ştiu că n-am fost, dar nu trebuie să-i spun astă seară.
Ştii cât de dor mi-a fost de copilul ăla?
Drum bun.
Tu...
- Tu uiţi cine eşti. - Eu nu uit.
Încă încerci să fii negrul favorit al tuturor.
La revedere.
- Pleci? - Da. Trebuie să pornesc.
- Te întorci mâine, da? - Nu ştiu.
Sigur că te întorci.
Vii mâine şi stai de vorbă cu Matty şi-mi spui ce planuri ai.
Eşti oricând binevenit aici. Ştii asta.
Da, bine. Pe mâine.
Ce crezi că faci?
Mă străduiesc din greu şi mă aştept să faci şi tu la fel.
- Nu vreau să vină în casa asta! - Am auzit ce i-ai spus!
Are acelaşi sânge pe care îl ai şi tu în vene.
Cât din mândria lui l-a costat să intre pe uşă?
N-are prea multă, Nicky. Ai să i-o iei pe toată?
Să-i întorci spatele? Întotdeauna tu ai fost cel puternic.
El a fost mai slab decât tine.
Atunci când eşti puternic, îl iei în inima ta şi-l ierţi.
Am făcut aceeaşi greşeală când era copil. N-am s-o fac din nou.
Şi tu n-ai s-o faci acum!
Mă duc să văd dacă l-au găsit pe Şobo.
Gata. Rezolvăm. Stai liniştită.
Am informaţii noi.
Aici scrie că aveţi o obligaţie.
Aşa scrie. Puteţi să le citiţi, vă rog?
Vă rog.
Mamă, am nevoie de ajutorul tău.
N-o să fie în preajma secţiei. Nu-i prost.
Ştie că îl căutăm.
- Voiam să verific. - Ştii cum e la secţie.
Nu vreau să negociez cu un bădăran beat.
Am făcut tot ce-am putut. Nu-l vom găsi.
Da, probabil că s-a cuibărit pe undeva.
Chiar aşa.
Sunt epuizat. Avem nevoie de pauză.
Nu putem să luăm pauză. Vor şti că am tras chiulul.
Şi vor raporta. Urmează audierea disciplinară.
Suspensia, doar pentru că tu eşti epuizat.
- Te dor picioarele? - Puţin.
Eu sunt epuizat. Pe tine te dor picioarele.
Oprim cinci oameni.
- Pentru ce? - Nu contează.
Dacă îi oprim, trebuie să completăm formulare.
Spune-i lui Humby că vreau să ştiu dacă a găsit ceva.
Fred Beecham. Agresiune şi jaf.
Să mă sune înainte de a pleca acasă.
Da. Ţi-am spus că mă voi ocupa.
Auzi, nu vreau să mă mai suni.
- Probleme cu fetele? - Ce? Da, da.
Mereu vor să vadă ce faci. Aţi aflat ceva despre Beecham?
E stabil, dar puţin confuz. Nu va ieşi curând din spital.
- Îl poate descrie pe agresor? - Nu. Purta glugă şi eşarfă.
- Şi accentul? - Nu-şi aminteşte să fi vorbit.
- Nu avem pe ce să ne bazăm. - Probe?
- Aştept să mă caute Humby. - Ciudat.
Ce? Ce-i ciudat?
Spargi o casă, ataci ocupantul şi nu-l întrebi unde-şi ţine valorile?
- Beecham nu-şi aminteşte să-l fi întrebat. - Ai spus că e puţin confuz.
Da. Soţia lui încearcă să descopere dacă s-a furat ceva.
Poate că hoţii s-au speriat şi au fugit înainte să fure ceva.
Mai bine mă apuc de hârtii. Succes cu prietena.
Poate că am nevoie de alta.
Eu sunt ocupată.
- Uite una. - Bine ţintit, Clark. Aport.
Scuzaţi-mă, doamnă. Putem discuta?
- Spune că n-a încălcat legea. - În mod sigur. Ia-i datele.
- O lectură uşoară? - Da.
Nu mă puteam concentra acasă.
- Mâine eşti la tribunal? - Nu.
Nu, cazul acesta este de anul trecut.
Un bărbat a fost condamnat pentru că a omorât bebeluşul iubitei.
Îmi amintesc cazul. Cole s-a ocupat de el.
Da.
E genul de caz care te face nostalgic după pedeapsa cu moartea.
- Dacă nu cumva e nevinovat. - Da, cum să nu.
- Juraţii n-au avut dubii. - Aşa este.
N-au avut.
Şi dacă s-au înşelat?
Cum îţi faci treaba dacă mereu te gândeşti la dacă?
Cum altfel o faci tu?
Am avut o condamnare în cazul acela. Care-i problema?
De ce mi-ar fi dat numărul de telefon când i-am cerut datele?
E sociobiologie. Un comutator din mintea ei a trecut pe modul "găseşte pereche".
E acelaşi instinct străvechi.
Femeile poartă tocuri înalte pentru a trimite bărbaţilor un mesaj.
"Nu pot fugi foarte repede, aşa că poţi să mă faci perechea ta".
Aşa cum oamenii peşterilor înşfăcau femeile de păr.
- Cam acelaşi principiu. - Iar a navigat pe internet?
În niciun caz.
De unde ştii că oamenii peşterilor înşfăcau femeile de păr?
Din Familia Flinstone.
- Eşti sârguincioasă. - Păi n-am nicio întâlnire amoroasă,
canalele de chat nu merg, aşa că m-am gândit să fac ceva uşor.
- Aş vrea să fi ştiut mai devreme. - Ba nu vrei.
Aici am ajuns? Un compliment superficial pe un coridor?
Nu spune nimic, dacă ce vrei să spui înseamnă prea mult.
Da, cred că da. Ţinem duhul în sticlă.
Cine ştie ce s-ar întâmpla dacă îl lăsăm să iasă?
Tu ai putea să fii greşeala mea cea mare.
Ia te uită. O greşeală oribilă. Va trebui s-o fac din nou.
- Bună, frumoaso. - Salut...
- Cred că vorbea cu mine. - Da, bineînţeles.
- Faci raportul Beecham? - Da.
- Ai aflat ceva? - Nu încă.
De ce nu eşti acasă?
Ia te uită. Oribilă greşeală. Trebuie s-o iau de la capăt.
Aţi aflat ceva de Şobo?
Nu. Şi am căutat în toate locurile obişnuite.
Doar un prost ar sta afară pe frigul ăsta şi băiatul nu-i prost.
Vrei să raportăm dispariţia unui minor?
- Nu, fac eu raportul. - Mi-ar face plăcere.
Mi-ar lua ceva timp, dar mi-ar face plăcere.
Bine, mulţumesc. Cred că ştiu unde poate fi Şobo.
Crezi că a purtat mănuşi?
Bine, mulţumesc.
Du-te acasă, dle Humby. Dar adu-mi raportul mâine.
La revedere.
Cum merge cazul Beecham?
Motivul pare să fie jaful.
Nu sunt amprente. Atacatorul a purtat mănuşi.
Cazul va fi greu de descâlcit.
Se pare că a existat un răufăcător în anii '70 pe nume Fred Beecham.
- N-o fi acelaşi? - Habar n-am.
Dacă este, ne dă alte piste de investigat.
Cum ar fi răzbunarea.
Nu-i o idee rea.
Dar n-ai venit aici doar să mă ţii de mână, nu?
Nu, mi-a fost dor de tine.
Michael Milburn. Îl ştii, Şobolanul.
A fugit. Mi-am făcut griji şi am venit să verific ceva.
Eu verific trecutul lui Beecham.
- E doar o idee. - Mă gândeam să caut moduri similare.
Făptaşi pe care i-am arestat în trecut. Să vedem ce găsim.
Da, pare un plan bun.
Succes.
Mulţumesc.
Iar e Irene!
- Parcă eraţi în al nouălea cer. - Luăm o pauză.
E numai vina mea. Irene nu mă place.
Trebuia să aleagă între noi. N-a fost greu de ales, nu?
Nu contează. Am cam trecut prin toate fazele.
- Ce faze? - Începe cu atracţie,
apoi speranţă, apoi anticipare şi apoi...
Rezultate. Succes?
- Iubire? - Nu, ştii tu... "Gata? Asta-i tot?"
Şi apoi vine nostalgia. Iar noi cam pe-acolo ne aflăm.
Ce s-a întâmplat cu mulţumirea? Cu împlinirea, cu fericirea?
- Am uitat-o pe asta? - Brooksy, ai timp de-o plimbare?
Da. Dar părinţii mei vor să mă întorc până la miezul nopţii.
- Sunteţi Angela Milburn? - Ce vreţi?
- Pe fiul dv. Michael Milburn. - Nu-i aici.
Sunt detectivul Cole. Încercăm să-l găsim.
V-am spus că nu-i aici. Nu locuieşte aici.
- Nu ştiţi nimic de el? - Nu. Asta-i tot?
Nu vreau să-l arestez sau să-l duc înapoi la părinţii adoptivi.
Vreau să fiu sigur că e teafăr.
- Dacă-l vedeţi... - V-am spus.
- Nu ştiu unde este. - Spuneţi-i să mă sune.
Nu voi permite să i se întâmple ceva.
Suntem îngrijoraţi pentru el. Îi spuneţi, da?
- O cunosc. - N-ai de ce să te lauzi.
Cum de o cunosc?
Poate e una din întâlnirile de care îţi aminteşti, dar ai vrea să nu fie aşa.
Faci ca trecutul meu să pară mai incitant decât este.
Nu-mi spune asta, omori fantezia.
- De la muncă. De acolo o ştiu. - Gata, fantezia a dispărut cu totul.
Vrei să căutăm în altă parte?
- Nu, l-am găsit. E acolo. - De unde ştii?
Vine poliţia să întrebe de fiul ei, pe care s-a luptat să-l păstreze,
iar ea spune doar că nu-i acolo.
Nu întreabă ce-a păţit sau dacă e bine.
Nu întreabă pentru că ştie că el a fugit şi ştie că e bine.
Ştie fiindcă el este acolo.
Va trebui să anunţi asistenţa socială.
Nu, nu astă seară.
Mamă. Emmy e bine?
Nu, fără motiv.
Voiam să fiu sigură.
Matty, ce se petrece?
- Te simţi bine? - Nu pot să dorm.
Hai, omuleţule. Amândoi avem nevoie de somn.
- Şobo e bine? - Da.
Nu-ţi face griji. Du-te în pat.
Tatăl meu părea cumsecade.
Arată ca tine. Tu spuneai că nu e bun.
Înainte.
E cumsecade?
Nu-l placi.
Vrei să te bagi aici?
Vino.
E bine dacă îmi place tatăl meu?
Hai să le luăm pe rând.
Bine?
S-a trezit Matty?
Da. Errol, trebuie să vedem cum facem cu Adam.
Cu Adam mă descurc eu. Tu mă îngrijorezi, băiete.
- Voi încerca să fiu receptiv. - Ăsta-i progres, băiete.
Să nu-l faci să se simtă prea bine venit.
Asta înseamnă să fii receptiv?
Există un gol între a încerca şi a reuşi.
Am să-i spun regulile. Dacă le respectă, noi îl respectăm.
- Mda... - Un pic mai multă convingere.
Da! Are el destulă convingere pentru amândoi.
Să mă anunţi ce face Şobo, da?
S-au cheltuit aproape zece mii de lire pentru condamnarea unui şofer
care a băut o ceaşcă de cafea.
E ruşinos. Mă bucur că n-am fost noi.
Noi am fost.
- Nu noi doi, dar noi, în general. - Serios?
Mă chinuiesc să fac rost de resurse şi noi facem asta? E o ruşine.
- Cred că procuratura a condus cazul. - Bineînţeles.
Nu se putea altfel.
Ştii de ce te plac?
Probabil nu-i ceva de discutat aici.
Mă faci să mă simt mai bine cu mine însumi.
Mă chinuiesc cu asta.
'Neaţa, şefu'.
Brookes.
El e victima de ieri? Fred Beecham.
Da. Mult mai bătrân, dar pare să fie acelaşi individ.
Îţi aminteşti de Terry Howard?
Cazul morţii bebeluşului Gemma Reidy.
Cazul cu bebeluşul scuturat.
A scuturat fetiţa prietenei lui până a murit.
Da, asta am presupus noi.
- A fost mai mult. A fost condamnat. - În baza unei teorii vechi de 40 de ani
despre care ştim azi că e posibil să nu fie adevărată.
- Nu suntem doctori. - Aşa este.
Am informaţii noi şi încerc să stabilesc dacă sunt credibile.
E nevoie să-ţi consulţi notiţele şi aş vrea să mi le aduci.
Cazul este închis. El e la închisoare. Nu ţine de competenţa noastră.
S-ar putea să ţină de a mea.
N-o lua personal, trimite cazul celor competenţi şi lasă-i pe ei.
Nicky, nimeni n-o să vrea să se atingă de caz. E inflamabil.
Şi ea a venit să vorbească cu mine, e deja personal.
N-o să mă fac că nu văd!
Copilul n-a avut hemoragie în spatele ochilor şi la creier?
- Compatibile cu sindromul scuturării. - Ba da.
Dar dacă există altă explicaţie?
Adică au greşit toţi? Patologii, medicii, experţii poliţiei?
E un mare dacă.
La sfârşitul anului trecut procurorul general se întreba
dacă 97 de condamnări în baza sindromului bebeluşului scuturat sunt sigure.
97 de condamnări.
Înseamnă că sindromul a fost validat de 97 de ori de judecători şi juraţi.
Cum spuneai, e un mare dacă.
Fiindcă niciunul dintre judecători şi juraţi nu ştia ce ştim acum.
Terry Howard e un tânăr care a recunoscut că îşi pierdea cumpătul
cu copilul din când în când.
Şi eu îmi pierd cumpătul cu copilul meu din când în când,
dar n-o scutur s-o omor.
Tu nu eşti el. El a fost găsit vinovat. Noi am dovedit că a fost vinovat.
Dacă eşti avocatul adevărului,
urmăreşti adevărul dincolo de punctul în care crezi că a fost găsit.
Tu eşti avocatul Coroanei.
- Nicky, vino când termini. - Am terminat.
Îmi aduci notiţele?
Te rog. Te rog.
E acelaşi Fred Beecham. Nu-i mort.
- Lui Paddy n-o să-i placă amestecul. - Îi fac o favoare.
Auzi!
- Îl căutăm pe Jack Dungary. - N-am auzit de el.
- El e proprietarul. - Regret, amice, eu doar lucrez aici.
Dacă ai un moment de inspiraţie şi îţi aminteşti brusc de el,
spune-i că vrem să discutăm cu el. Numărul e pe cartea de vizită.
- Salut, Errol! - Salut, băiete.
- Ce faci? - Bine, bine.
Ţi-o aminteşti pe Jade? Fata de care ţi-am vorbit. Colacul meu de salvare.
Dar nu mi-o amintesc aşa.
- Mă bucur să te văd, fetiţo. - Şi eu mă bucur.
Acum poţi să-i dai drumul.
Ai grijă cu el.
Vreau să ne întoarcem să vorbim cu Bing.
Nu durează mult.
Ai spus că ai să te ocupi!
Ori eşti mincinos ori nu te pricepi. Care din ele?
- O rezolv! - Şi atunci de ce mă caută?
Nu sunt mulţumit, Paddy. Eu te plătesc să mă mulţumeşti.
- O să dispară. - Cine-i acest detectiv Cole?
E un coleg. Mă ocup de situaţie, bine?
Mă aştept s-o faci.
- Ce vreţi? - Angela, deschide uşa, te rog.
Nu!
Cât de repede poţi.
Dacă spargi uşa, o plăteşti!
Ştii că nu trebuie să iei legătura cu el.
Eu ştiu că e aici. Trebuie să anunţ serviciul social şi nu vreau s-o fac.
Nu, te rog. Să nu spui nimic.
- Amber. Îţi spuneai Amber. - N-o mai fac.
- Eu te-am arestat. - E băiatul meu.
Ce să fac dacă vine la mine? Să-l dau afară?
- Te-ai cuminţit? - Da.
- Nu mai lucrezi? - Nu!
Am mult timp pentru băiatul tău.
Nu voi permite să păţească ceva, mă auzi?
Nu vreau să fugă. Vreau doar să fie în siguranţă.
Să-i spui asta.
O să trimit să repare uşa.
- Ce-i place lui Matty? - Adoră fotbalul.
E fan Chelsea?
Nicio vorbă despre asta în casă! Fulham.
Fulham?!
- Nu credeam că e de nasul lui Nicky. - Ai întrebat de Matty.
La ce oră vine Nicky de la serviciu?
- Depinde cât de ocupat este. - Da, e greu să salvezi lumea.
- Jade. - Mulţumesc.
Vreau să discut ceva cu tine, băiete.
Am necazuri.
Te iubesc, Adam.
Te iubesc şi te-am dezamăgit.
- Nu te voi dezamăgi din nou. - Bine.
M-am împăcat cu asta. Şi eu te iubesc.
Vreau să faci din nou parte din familie, dar va trebui să munceşti.
- Tu hotărăşti. Există nişte reguli. - Am trăit ani întregi după reguli.
- Pot să respect regulile. - Îl respecţi pe fratele tău,
respecţi ce-a realizat şi ce a făcut pentru Matty.
Îţi iubeşti şi-ţi îngrijeşti băiatul. Nu-l dezamăgeşti
băgându-te în necazuri.
Laşi trecutul în urma ta.
Încalci aceste reguli, nu mă respecţi pe mine.
Nu mă respecţi, am să uit că te cunosc.
Bine. Ştiu regulile.
Trebuie să pleci. Pleacă de aici.
Dar nu vreau să mă întorc la familia aia.
Nu-mi pasă ce vrei. Îmi distrugi viaţa.
Nu poţi sta aici. Vei avea necazuri mai mari.
De ce nu pot să stau cu tine?
Pentru că ei spun că nu poţi. Ce, eşti surd?
Nu trebuie să stai aici. De ce nu-ţi intră în cap?
Pleci odată?
- N-ai lucrat azi noapte, Paddy? - Ba da, şefu'.
Nici eu n-am nevoie de mult somn. Dar să fie bun.
Uită-te aici. Rapoarte de îndeplinire a sarcinilor.
Îmi ia o săptămână să le citesc. Nu m-am angajat să fiu contabil.
Voiam să discutăm despre cazul Beecham.
Da, vorbeşte.
Lipsa dovezilor ne leagă de mâini. Cole a avut o idee.
Cred că e o strategie bună, dar voiam să-mi daţi binecuvântarea înainte.
- Parcă aş fi episcop. - Am găsit un localnic.
A fost condamnat pentru o serie de atacuri asemănătoare.
A fost eliberat condiţionat cu şase săptămâni în urmă.
Vreau să-l arestez. Să vedem ce iese.
Ai binecuvântarea.
- Dermot Ferguson? - Da.
Pot să vorbesc cu tine?
Sunt detectivul Yates.
Poţi să-mi spui unde erai miercuri pe 17 între orele 16 şi 18?
Mă întorceam de la serviciu.
- Poate confirma cineva? - Nu-mi dau seama acum.
- Vrei să vii cu noi, domnule? - Abia mi-am găsit loc de muncă.
Nu vreau să-l pierd. Răspund la întrebări cu plăcere, dar dacă plec...
- Aş vrea să vorbesc cu tine acum. - Nu vreau să vin cu voi. Nu.
V-am spus. Nu vreau să pierd locul ăsta.
Dle Ferguson, eşti arestat pentru jaf şi atac
- ...asupra lui Fred Beecham. - Nu faceţi asta, vă rog.
Duceţi-l la maşină şi citiţi-i drepturile.
Nu aveai niciun motiv să te afli în casa dlui Beecham.
V-am spus. Nu-l cunosc.
Şi spui că mergeai spre casă între orele 16:00 şi 18:00?
- Două ore? - Câteodată iau autobuzul.
Îmi place să merg. Am fost închis un an jumate.
Da, îmi place să merg pe jos. Nu-i nimic greşit.
Ajută-te, Dermot. Dă-ne un alibi care să fie confirmat.
N-am făcut-o eu.
Încerc să-mi îndrept viaţa. Muncesc în fiecare zi.
De ce-aş vrea să risc totul?
M-aţi arestat doar din cauza celor întâmplate în trecut.
În trecut ai fost condamnat pentru infracţiuni similare.
Nu vă puteţi folosi de asta.
Mi-am ispăşit pedeapsa.
Vreau să-mi continuu viaţa.
Interviu încheiat la 14:50.
- Asta-i tot? Pot pleca? - Nu.
Beecham şi Dungary se încaieră încă din anii '70
pe docuri, pe trafic, pe înşelătorii.
Când s-a retras Fred Beecham, a trecut operaţiunea nepoţilor lui.
Când îl vom găsi pe Jack Dungary, vom afla ce-a păţit Fred Beecham.
Acolo ar trebui să căutăm.
De ce n-o face Yates?
Veşti proaste, Paddy. Tehnicienii n-au găsit nimic.
Paddy, ai verificat trecutul lui Fred Beecham?
- Da, şefu'. - Ştii cine este?
Desigur.
I-ai spus despre Beecham şi Dungary?
Dacă ar fi fost asasinat, era mort. E un pensionar jefuit şi bătut.
Nu vreţi să anchetez fiindcă e tâlhar?
Dacă astea sunt regulile, spuneţi-mi şi eliberez suspectul.
- Ai arestat pe cineva? - Acelaşi mod de operare, fără alibi.
Continuă. Vezi unde te duce.
- Încerci să-mi preiei ancheta? - Nu, încerc să te ajut.
- Dacă o vrei, ia-o. - Calmează-te, Paddy.
- Frank? - Nu.
- Locul infracţiunii este încă închis? - Da, aşteptăm să-i dai drumul.
- Vreau să fie cercetat din nou. - Bine.
Ne vedem acolo.
Terry Howard n-a avut antecedente.
Howard, Erica Reidy şi bebeluşul ei n-au fost în atenţia serviciului social.
Medicul curant n-a avut motive de îngrijorare
şi nu s-a înregistrat nicio leziune a bebeluşului înainte de moarte.
Avea semne pe corp care să sugereze maltratare?
- Nu. - Cum a spus el că s-a întâmplat?
Howard spune că a scăpat copilul. E în transcrierea apelului la urgenţă.
A spus acelaşi lucru şi medicilor. Copilul a căzut pe spate. Iată minciuna.
Şi dacă n-a minţit?
Raportul patologic descrie clar hemoragie în spatele ochilor şi la creier.
- Tu ai scăpat-o pe Emmy din braţe? - Nu.
Da. A fost o singură dată.
Mi-a alunecat din mâini pe covor.
- Dar creierul ei n-a sângerat. - Copilul a avut traumatism cervical?
Nu ştiu, n-am citit totul. Citeşte tu dacă vrei.
- Salut! - Salut.
- La revedere. - Pa.
E prietenul tău?
- Ea e prietena mea Jade. - Ea e iubita ta?
- Eşti? - Păi sunt fată...
şi sunt prietenă bună cu tatăl tău.
Tu ai o prietenă? Prieten ai?
- Dle Humby. - Da, tot eu sunt.
- N-ai să-mi faci nimic? - Nu, nu fi prostuţ.
Sau mamei. Promite că nu faci nimic mamei.
Bine, promit. N-o să păţească nimic.
Nu mă obliga să mă întorc la părinţii adoptivi.
Te rog, nu mă obliga.
Uită-te la mine.
Michael.
Unde ai să te duci?
De ce oprim?
Să iau ceva.
Ce faci?!
Mi-a făcut o prăjitură cu ciocolată. Aş fi bădăran s-o refuz.
- Bună, ursule. - Bună, dovlecel.
E bună şi moale şi zemoasă între straturi.
- Exact cum îţi place. - Irene, eşti o scumpă.
- Trebuia să-l aduci şi pe el? - E partenerul meu. Zău aşa.
Echipajul 6, echipajul 8 are nevoie de ajutor.
- Trebuie să plecăm. - Autostrada 1.
- Trebuie să plec. - El zbiară şi tu sari?
Suntem de serviciu, dovlecel. Ce mă fac eu cu tine?
De ce nu-l accepţi? Gândeşte-te că e căţeluşul pe care ţi l-ai dorit.
- Bine, mă voi strădui mai mult. - Mulţumesc.
- Să nu-i dai şi lui din ea! - Nici nu mă gândesc!
Ce-aţi găsit? Poţi preleva ADN?
- Te simţi bine? - Nu-i cel mai bun mod să începi tura.
Unde este?
O singură rană de glonţ la cap.
- Sinucidere? - Nu-i nicio armă pe lângă cadavru.
Şi nu s-a petrecut în ultimele ore.
Acte?
- Sergent, are acte? - N-am găsit niciunul.
Adună-te, agent.
Da, şefu'.
Ai ciocolată pe faţă, sergent.
- Poftim. - Mulţumesc.
Vreau să ştiu cine a fost el.
- Vin tehnicienii şi criminaliştii? - Sunt pe drum, şefu'.
- Juma' de monedă! - Ai văzut?
E totul în ordine, da?
E prietenul lui Matty? Cel pentru care îşi făcea griji?
- Da. - Mi-a povestit despre el.
Îmi spune de toate. Nu se opreşte din vorbit.
A stat prea mult în preajma lui Errol.
E uşor de distrat.
- Când eram de vârsta lui... - Nu.
- Nu te compara cu el. - Bine.
Atunci pot să-l compar cu tine? Te-ai simţi mai bine?
Ghiceşte.
Salut.
Adam spunea că stă cu tine.
- Eu l-am adus aici. - Vezi fata asta?
A fost grozavă.
- Nu ştiu ce-aş fi făcut fără ea. - Te-ai fi descurcat.
Mi-a salvat viaţa. E o salvatoare de vieţi.
Nu s-a schimbat deloc. Vorbeşte tot timpul.
Mă duc să-i spun lui Errol că a venit Şobo.
Îl supraveghez eu pe Matty. Ne înţelegem bine.
Scuze.
Te simţi bine, băiete?
Şobo e afară şi dna Bancroft, asistenta socială, trebuie să ajungă.
- Eşti sigură? - Da, sunt sigură.
Poţi să verifici geanta cu lucrurile personale ale lui Dermot Ferguson?
Mulţumesc.
A avut ţigări la el?
Marca?
Mortul este Dougie Shattock zis David Young zis Teeside.
43 de ani.
18 dintre ei în puşcărie. Am mai întâlnit numele lui.
A fost gorila familiei Dungary. Se pare că a fost asasinat.
Cineva a făcut lumii o favoare.
S-a găsit a doua grupă de sânge pe cadavru. Nu-i a lui.
- Poate s-au luptat. - Tu şi Cole vă ocupaţi de caz.
Mă anunţaţi cum şi unde s-a întâmplat.
I-am promis lui Michael că nu va păţi nimic.
- Aceeaşi promisiune v-o fac şi dv. - Nu pot decide de una singură.
- Trebuie să cercetăm şi să discutăm. - Deocamdată. Până faceţi ce trebuie.
L-aţi întrebat pe Michael?
Băiete! Fă-te încoace!
Eşti la fel ca toţi ceilalţi.
Michael, vrei să stai cu Georgina până vom lămuri situaţia?
- Mie mi-ar plăcea. - Da, cred că da.
Şi eu voi sta acolo, aşa că trebuie să fii cuminte.
Vorbim mâine.
Vrei să vezi camera ta?
Deci stai cu Georgina?
Adam şi Jade vor sta diseară în camera mea. N-are rost să meargă la hotel.
- Văd care-i rostul. - Şi de ce comentezi?
Chiar ai fost gangster?
- Da. - Vezi, ţi-am spus.
- Mişto. - Nu, nu. Nu este mişto.
E departe de a fi mişto. Nu-i ceva ce doreşti să fii.
- Ascultaţi-l pe Errol. - Tu ce-ai vrut să fii?
- A vrut să fie Shaft. - Cine-i Shaft?
Timp de 12 secunde. Nicky a vrut să fie Sidney Poitier.
- Ba n-am vrut. - Cine-i Sidney Poitier?
Amândoi aţi avut tunsoare afro când eraţi ca Matty.
- Precum Kool and the Gang? - El o are încă.
Cine-i Kool and the Gang?
Matty, Michael, e timpul pentru culcare.
Da, haide, Matty.
Îl duc eu pe Matty în pat.
Noapte bună, Nicky. Noapte bună, Matty.
Bine.
Noapte bună, Georgina. Mă bucur că te-am cunoscut.
Noapte bună, Matty. Somn uşor.
Mi-a scris o scrisoare foarte lungă
în care cerea iertare pentru tot răul pe care mi l-a făcut de-a lungul timpului.
Spunea că face parte din terapie.
Eu n-am primit.
Ţi-a scris şi ţie. N-ai răspuns.
Eu i-am răspuns. Avea nevoie de un prieten.
Şi eu aveam.
Mi-a fost de mare ajutor. Acum e altfel, să ştii.
Nu se poate să stai închis atât timp şi să nu fii altfel,
dar el s-a schimbat. E mai bun.
- Ar trebui să-ţi asumi meritul. - Nu.
Încerc să-i fiu prietenă. Cred că e meritul lui Matty.
Numai despre el vorbeşte.
Matty îi oferă un viitor. Îl întregeşte.
Era disperat să vină aici să-l vadă.
Ai fost cumsecade că l-ai lăsat, că i-ai dat o şansă.
Foarte drăguţ din partea ta că l-ai adus.
Am vrut să vin.
Am vrut să te văd.
- 'Neaţa. - 'Neaţa.
A fost bine aseară. N-am mai avut o masă în familie de...
înainte de moartea mamei.
- A fost bine. - Da, Errol ştie să gătească.
Am stat de vorbă cu Matty.
Îl iubesc pe băiatul ăsta.
I-am promis că-l duc la Craven Cottage. Dacă eşti de acord.
- Sunt de acord. - Mulţumesc.
Vorbesc serios. Îţi mulţumesc.
Îţi mulţumesc că ai venit.
Eu vă mulţumesc că m-aţi ascultat.
Am uitat să întreb. Ce face bebeluşul?
Foarte bine, mulţumesc.
E foarte frumoasă.
Te sfătuiesc să păstrezi toate fişele
legate de omorul Gemmei Reidy
în aşteptarea unui recurs la comisia pentru revizia cazurilor.
- Ai anunţat comisia? - Nu, dar am s-o fac.
Nu s-a menţionat traumatismul cervical în raport.
Cum se poate să scuturi cu violenţă un copil fără să-i rupi coloana?
Sunt convins că există o explicaţie.
Poate fi aceea că nu s-a întâmplat. Nu aşa cum am crezut noi.
Un neuropatolog a făcut de curând un studiu
care sugerează că un şoc la coloană de la o căzătură,
vorbim de o căzătură de la un metru, poate disloca trunchiul cerebral,
oprind respiraţia în timp ce inima continuă să pompeze.
Şi sângele se scurge prin cel mai slab punct din corp
inundând creierul şi ţesutul din spatele ochilor.
- Medicii vin mereu cu teorii noi. - Un metru.
Nicky, asta e distanţa dintre braţul meu şi pământ.
Terrence Howard a spus că i-a căzut din braţe.
Erica Reidy îşi pierde fetiţa şi spune că omul pe care-l iubeşte a omorât-o.
Ştii ce cred? Cred că se întâmplă prea multe lucruri urâte
pentru că trebuie ca totul să fie alb şi negru.
Trebuie să credem că ştim adevărul, dacă se potriveşte cu cel pe care-l ştim.
Claire! Voi avea grijă să păstrez fişele.
Ei merită un recurs. Sper să aibă parte de el.
Devii prea bun pentru mine. Începi să mă sperii.
Mă duc la cumpărături. Ne vedem acasă, da?
Voi fi acolo, Irene. Stai liniştită.
Vrei să câştigi zece lire?
Stai!
- Opreşte-te! - Nu-ţi face griji, îl opresc eu.
- Ai păţit ceva, Irene? - Mi-a luat geanta!
Să-ţi fie ruşine, nemernic mic!
- Mulţumesc! - Cu plăcere.
Mulţumesc foarte mult.
- E băiat bun, nu-i aşa? - Da.
- Da, este. - Bravo, Clarky.
Şefu', veşti bune. Putem discuta?
- Parcă zicea că sunt veşti bune. - Nu ştiu.
- Mie nu mi se par bune. - Explică.
Tehnicienii au cercetat casa lui Beecham şi n-au găsit nimic.
Yates arestează un suspect pentru interogare, pe Dermot Ferguson.
Vrea să cercetăm din nou.
Când ce să vezi, găsim un muc de ţigară.
Şi stai aşa... avem şi corespondent ADN.
Al lui Ferguson?
- Ce gândeşti? - E mai bine să nu gândesc.
- Întrec măsura. Uită ce-am spus. - Ştii că nu uit.
Da. Pe asta contez.
A doua grupă de sânge de pe Shattock.
Cel care şi-a zburat creierul. Am cerut să fie verificată.
Aproape că speram să mă înşel. E a lui Fred Beecham.
Ferguson are antecedente cu acelaşi mod de operare.
Avem dovezi fizice care îl leagă de locul infracţiunii.
Arestează suspectul şi pe urmă se găsesc dovezile?
Multe cazuri se rezolvă aşa, Cole.
- Se începe cu teoria... - Deci Ferguson poartă mănuşi,
îşi acoperă faţa şi capul să nu fie recunoscut,
nu vorbeşte, dar lasă un muc de ţigară afară?
- Ştie că ADN-ul lui e în baza de date. - E chiar atât de prostănac?
Aveţi o problemă cu Yates şi vă întunecă judecata.
Găsim un cadavru cu sângele lui Beecham pe el şi state de plată la familia Dungary.
- Nu-mi puteţi spune că n-au legătură. - Yates l-a agăţat pe Ferguson
pentru a scoate familia Dungary din peisaj.
Dovediţi-o.
Nu puteţi.
Se începe cu teoria, domnule.
Dacă aud că aduceţi acuzaţii nefondate unui alt ofiţer,
vă concediez pe amândoi.
Dacă sunteţi în căutarea adevărului,
îl urmăriţi dincolo de punctul în care credeţi că poate fi găsit.
Dacă renunţaţi la asta, nu va fi nevoie să mă concediaţi.
Ce este? Te sun mai târziu, mamă.
Detectivul Yates l-a arestat pe Dermot Ferguson.
Da. Mi-a pus dosarul pe birou.
Găseşte-mi un motiv să nu-l acuzăm.
- Poftim? - Mergi pe mâna mea.
Eu voi da vina pe tine şi va trebui să-l eliberăm.
N-o să fie prea greu să faci să pară că aşa e procedura.
Eşti drăguţă astăzi.
Treci înăuntru!
M-am prefăcut că nu văd. Mi-a fost atât de jenă. Nici n-am ştiut...
Vreau să vorbesc doar cu Adam.
Ce este?
Ai adus droguri în casă şi m-ai minţit.
- Nu te-am minţit. - Ieşi.
- Errol, dă-mi voie să-ţi explic. - Ieşi imediat din casa asta.
- Ai înţeles greşit. Ascultă... - Ieşi!
- Să nu pui mâna pe mine! - Ieşi din casă! Ieşi imediat!
Afară!
Salut.
Unde sunt Adam şi Jade?
Adam a trebuit să plece.
- De ce? - A trebuit să plece.
Nu-ţi face griji. Se va întoarce.
Acum ştie că e binevenit aici, nu-i aşa?
Subtitrarea BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro