"Vom vedea firimiturile de pâine"
"şi ele ne vor arăta drumul către casă."
Haide!
Hai, Steven, nu te da bătut!
Steven, trebuie să fugi!
- Nu pot. - Trebuie!
Lasă-mă pe mine... Du-te!
Steven!
- Sigur nu vrei cafea cu lapte? - Da, vreau fără.
Bine. Dacă spui tu...
Nu pari în apele tale.
Nu vrei să vorbeşti despre asta, nu-i aşa?
Mătuşa mea, cu gură de moarte, mi-a zis să mă despart de Juliette.
Nu ar trebui să vorbim despre asta la bere, pe la miezul nopţii?
- Vreau să îi spun. - Ce?
Că pot... să îi văd pe toţi acei monştri...
Bine. Văd unde baţi. Mi-ar prinde bine berea aia.
Totul a devenit prea periculos pentru Juliette.
Nu ştie cu ce mă confrunt.
Noaptea trecută, când am fost atacat în casă...
putea să moară.
- Nu te-ai gândit cum vei proceda? - Speram să mă sfătuieşti tu.
Nu ai fost nevoit să-i explici nimănui ce eşti?
Unei persoane normale? Nu. Nu iese nimic bun din asta.
Ori te cred şi te consideră ţăcănit,
ori nu te cred şi tot te consideră ţăcănit.
Oricum, e o problemă într-o relaţie.
Ceva tot trebuie să îi spun. Nu o mai pot pune în pericol.
Poate asta îţi spunea mătuşa ta că ai de făcut.
Nu ai putea... să te transformi în faţa ei?
Stai puţin!
Dacă situaţia e propice, dacă ne lăsăm duşi de val,
putem fi văzuţi aşa cum suntem dacă asta ne dorim.
Din asta izvorăsc multe dintre legendele voastre.
Am fi scăpat cu mult mai multe fapte rele
dacă nu eraţi voi, familia Grimm, care ne vedeţi când nu ne dorim.
Aş putea să o aduc aici şi tu ai putea... puţin...
Nu.
Mulţi oameni nu pot să înţeleagă aşa ceva.
Dar cred în multe chestii. De exemplu, în zei.
Îngeri, demoni, dinozauri, teoria creării universului,
Confruntaţi cu aşa ceva, mulţi îşi pierd minţile.
- Şi ce să fac? - Pe mine mă întrebi? Haide...
Pe mine mă pune în încurcătură şi o relaţie normală.
Bună!
Bărbat alb, 20 de ani. Ceva i-a ciugulit ochii.
- Are acte la el? - Nimic, în afară de asta.
- Era în buzunarul lui. - Un colier de scoici Puka.
Nu am mai văzut aşa ceva din Waikiki, în prima lună de miere.
Puştiul parcă s-ar fi bătut cu Mike Tyson.
Nu l-a ajutat nici faptul că a căzut de pe stânci.
- Contuziile par postmortem. - A murit înainte să cadă.
După fluidul alb din nări şi de la colţul gurii, s-a înecat.
E cam palid, chiar şi pentru un cadavru.
Poate e de la apa rece.
Sau de la asta.
Crede cineva în existenţa vampirilor?
Traducerea şi adaptarea: Felixuca şi Shadow
Nifty Team şi Titrări.ro Comentarii pe www.tvblog.ro
Nu ştiu cum stătea cu hemoglobina şi hematocritele înainte să moară,
dar avea doar vreun sfert din cantitatea normală de sânge.
- Câţi litri îi lipseau? - Vreo trei.
- Poate suferea de hemofilie. - I-am făcut analize. Nu.
- Nu avea droguri în organism. - Şi rănile de la gâtul lui?
Pot fi provocate de vampiri,
de cineva care vrea să treacă drept vampir
sau de cineva care vrea să obţină repede mult sânge.
Au mărimea unui ac de perfuzie. Sper să fie de la o perfuzie.
Cum de a fost înţepat în gât cu un ac de perfuzie
şi apoi a ajuns în râu, traversând o cascadă?
Am văzut multe cazuri la sfârşitul anilor '80,
când era la modă satanismul, dar nu de curând.
Poate revine la modă.
- De ce a murit? - S-a înecat.
Dar s-a înecat pentru că era slăbit de pierderea de sânge.
Deci e accident sau crimă?
Nimeni nu-şi înfige ace de perfuzie în gât întâmplător.
Am găsit amprentele.
Îl cheamă Steven Bamford şi are 18 ani.
Avea deja cazier: furt din magazine, posesie de droguri, spargeri.
Ultima adresă cunoscută e o cutie poştală din Portland.
Codul poştal e din centru. Uită-te la asta!
I-am găsit cadavrul la baza cascadei.
Râul traversează kilometri întregi şi malul e greu accesibil.
Nu putem determina unde a căzut în râu.
Începem cu căsuţa poştală, poate şi-l aminteşte cineva.
Tipăreşte câteva fotografii, să le luăm cu noi.
A închiriat căsuţa poştală vreo şase luni.
Cât de des îşi lua corespondenţa?
La vreo două săptămâni, dar nu l-am văzut de vreo lună.
- A venit vreodată însoţit? - Nu am fost atent.
Mulţi vagabonzi închiriază cutii poştale de la noi,
dar nu le pun întrebări câtă vreme achită factura.
- Mersi. - Pentru puţin.
Nick, stai puţin! Colierul de la gâtul tău.
- E din scoici Puka, nu? - Da. De ce?
L-ai văzut vreodată pe puştiul ăsta?
- Sunteţi poliţişti? - Nu a făcut nimic rău.
- L-ai văzut? Asta contează. - Da, dar nu-l cunosc.
- De unde ai colierul? - L-am primit la schimb.
De la cine? Puştiul e mort.
Vrem să aflăm ce i s-a întâmplat.
Le vinde o fată din piaţă. O cheamă Gracie.
- Frumoase coliere. Cât costă? - Nu le vând, doar le dăruiesc.
Îmi dai ce vrei la schimb şi-l iei pe care îţi place.
Deci ştii că suntem poliţişti. Nu îţi verificăm actele.
- Îţi cerem doar ajutorul. - Te cheamă Gracie?
El e Steven Bamford. Îl recunoşti?
Îmi pare rău să îţi spun asta, dar am găsit cadavrul lui Steven.
Steven a murit? Doamne, nu pot să cred!
- Sunteţi siguri? - Da. Îmi pare rău.
- Ce faceţi? - Mai încet!
Punem doar nişte întrebări.
- De ce? - Cine eşti?
- Nu a făcut nimic rău! - Nu asta întrebam eu.
E fratele meu. Mi-au spus că Steven a murit.
- Cum a murit? - S-a înecat.
Ai habar cum a ajuns în râu deasupra cascadei Triple?
Nu. Ştiam doar că s-a angajat.
- Unde? - La o fermă.
Urmau să vină să îl ia acolo.
- Când? - Acum patru, cinci săptămâni.
Ştii unde îl duceau sau cine venea după el?
Nu.
- Când l-ai văzut ultima oară? - După ce l-am dus la clinică.
- Cea gratuită, de pe strada 15? - Da.
- Făcea parte din vreo bandă? - Nu era genul.
Nu se simţea bine în preajma oamenilor.
Mulţumim.
Ştii ceva? Iubitei mele îi va plăcea mult asta.
Sentimentalule!
Bună! Cine vorbeşte cu poliţia?
Şeful nostru, Tom Daniels. Să văd dacă e disponibil.
Tom! Te caută doi poliţişti.
Bine. E încântat.
Pe uşa aia. Vă deschid eu.
Scuze! Pe aici, mâncăm pe apucate. Sunt managerul, Tom Daniels.
Scuze din nou! Ce este?
Eu sunt detectivul Griffin. El e detectivul Burkhardt.
Vrem să-ţi punem nişte întrebări despre un pacient tratat aici.
- Sigur. - Îl cheamă Steven Bamford.
Îmi pare cunoscut.
Dacă e copil al străzii, sigur a primit tratament aici.
Pot verifica.
Da.
L-am tratat acum cinci săptămâni, pe 17. Îl muşcase un păianjen.
- Ce a făcut? - A fost ucis.
Nasol. Îmi pare rău. Pot întreba ce s-a întâmplat?
Încă anchetăm. Cine l-a îngrijit?
Doctorul Levine. E şefa clinicii.
- Vrem să vorbim cu ea. - Acum consultă un pacient.
Nu o reţinem mult. Vrem să stabilim în ce stare era
când a venit să fie tratat.
Sigur, înţeleg. Voi tipări fişa lui.
Întoarce-te mâine după rezultate.
Între timp, îţi prescriu Prednisone,
dar trebuie să îl iei în fiecare zi.
Însănătoşire grabnică!
Scuze pentru deranj, dr. Levine.
Detectivii au nişte întrebări despre un pacient tratat de tine.
Mă duc să îmi termin prânzul.
Cu ce vă pot ajuta?
Am găsit cadavrul lui Steven Bamford.
Ce păcat! Sper că nu a luat o supradoză de droguri.
S-a înecat. Ne poţi spune ceva despre el?
Suferea de vreo boală?
Nu prea stau la taclale cu pacienţii mei.
Se pare că i-am tratat o muşcătură de păianjen.
L-am examinat superficial. Părea sănătos pentru un vagabond.
I-am dat antibiotice şi i-am spus să mai vină.
Nu a mai venit.
- Ţi-a spus ceva despre o slujbă? - Nu. Regret.
- Aş vrea să vă spun mai multe. - Doctore Levine!
- Am mulţi pacienţi. - Mulţumim pentru timpul acordat.
Cine îi dă de lucru unui vagabond şi vine să îl ia?
Pare un job sezonier.
- Plătit la negru. - Va fi greu de găsit angajatorul.
Burkhardt.
Un accident de maşină? De ce ne chemaţi pe noi?
- Asta pare să fie o inimă de om. - Ăsta e un ficat.
- Şi mult sânge. - Nu e o ambulanţă.
De ce transportă organe de om şi sânge?
Uşurel!
Echipa de traumatologie, e al vostru!
Nu vom afla prea multe de la el, dar ne trebuie mobilul lui.
Îl cheamă Andrew Probasco. S-a născut în 1932.
Şi, fii atent, a murit în 2005.
- Deci azi a murit din nou? - Aşa se pare.
- Permisul e fals? - Probabil.
- Chiar era donator de organe. - Şi numerele maşinii?
Sunt furate. Aparţin unei maşini electrice din Tillamook.
Am găsit nişte bilete de Loto expirate, un cupon de pizza...
De-ar mai fi mâncat şase...
Şi un card de credit pe numele lui Hallie Calder.
Nu avea moacă de "Hallie".
- Şi amprente? - Ciudat că mă întrebi.
I-au fost găsite în multe infracţiuni din stat,
dar nu a fost niciodată identificat.
Era necunoscut. Nu a fost niciodată prins.
Deci nu ştim nimic.
Eşti deprimat?
- Ai aflat ceva din telefonul mobil? - Da şi nu.
- Îmi spui doar "da"-ul? - Nu.
E un telefon cu cartelă, dar am aflat posesorul SIM-ului.
Ne va trebui mandat ca să obţinem lista de apeluri. E treaba ta.
- Asta e tot? - Da.
Avem sânge transportat ilegal şi un mort lăsat fără sânge.
Să verificăm dacă există o legătură.
Când vom primi analiza ADN-ului prelevat la locul accidentului,
poate se va potrivi cu al lui Steven.
Merită să încercăm.
Am de mult timp slujba asta, dar oraşul devine tot mai ciudat.
"Oamenii-vultur se deplasează printre copaci, deasupra victimelor,"
"care trec pe sub ei, neştiutoare."
"Oamenii-vultur sunt cei mai răi dintre toţi."
"Recoltează organe de om cât victima e încă în viaţă,"
"părând să le facă plăcere durerea pe care o provoacă."
"Măcelurile de pe front le-au oferit mereu"
"o rezervă inepuizabilă de organe pentru teribila lor ocupaţie."
Ce pregăteşti la cină?
Avem inimă, rinichi, ficat, vezică biliară şi mult sânge
în maşina lovită.
Şoferul avea acte false, nu l-am putut identifica.
Ştiu doar că era un om-vultur. L-am văzut înainte să moară.
- Care e culoarea mea preferată? - Poftim?
Nu mă întrebi niciodată şi despre alte lucruri:
sporturi, muzică sau gagici frumoase.
Adică... o conversaţie normală.
Ar fi frumos să mai schimbăm şi noi subiectul.
Care e culoarea ta preferată?
- Nu vrei să ştii. - Ba da.
- Roşu. - Deja simt că ne-am apropiat.
Bine.
Dacă erau organe, probabil un om-vultur făcea un târg.
Ce fel de târg?
Oamenii-vultur sunt ca aceia cu tratamentele naturiste.
Medicină orientală.
Unii folosesc organe exotice de animale, ca vezică de urs
şi colţi de rinocer pentru medicamente, afrodiziace...
E ridicol, desigur, pentru că nu au niciun efect.
Uite care e treaba.
Organele de om... ca leacuri pentru monştri...
- Chiar au efect. - Pe bune?
Şi la voi au efect animalele exotice.
Adică oamenii-vultur fac trafic cu organe umane?
Bine. Poate că e cam aiurea, dar, de exemplu,
testiculele tale...
Mă rog, poate nu chiar ale tale, dar testiculele, în general,
au efect ca Viagra asupra anumitor specii.
Nu că eu aş avea nevoie... La mine totul funcţionează perfect.
Nu. Nu a fost aiurea deloc.
De unde poţi face rost de aşa ceva?
Am auzit de un loc.
Nu vreau să zic c-am şi fost pe-acolo.
- Vă pot ajuta cu ceva? - Da.
Am venit pentru... meniul zilei.
Te identifici?
N-am mai avut un vârcolac aici de multă vreme.
Nici eu n-am mai văzut un om-vulpe într-o spălătorie.
- Ce cauţi? - Vreau o...vezică.
E proaspătă, nu?
Sunt foarte căutate, aşa că sunt mereu proaspete.
Trei uncii sau şase?
De fapt, e pentru un prieten, aşa că, ce să zic, şase uncii?
Vin imediat.
- Le vrei împachetate? - Nu, mersi.
Dacă-ţi place să le amesteci,
aroma de vezica merge foarte bine cu ceaiul alb.
Doar pudra, mersi.
- Te costă 300 de dolari. - Vorbeşti serios?
Se vede că n-ai mai cumpărat de ceva vreme.
Preţul a crescut ameţitor.
Mersi.
N-o să-mi mai mulţumeşti când o să auzi preţul.
- 300 de dolari? Vorbeşti serios? - Exact aşa am spus şi eu.
De unde ştii că n-ai plătit 300 de dolari pentru oregano?
N-am de unde să ştiu.
- Adăugă ceai alb şi o să afli. - Mai bine mă duc la laborator.
Fricosule. Apropo, e un om-vulpe,
aşa că numără-ţi degetele după ce dai mâna cu el.
- Banii mei? - Rămân dator.
Am găsit ceva.
Ne confirmă că ADN-ul sângelui din SUV se potriveşte cu al puştiului.
Asta ar explica găurile de pe gât.
- Cineva i-a luat sângele. - Şi i l-a vândut.
Însă niciun organ din SUV
nu se potriveşte cu al lui Steven sau între ele.
Aşadar avem o mulţime de sânge şi o mulţime de organe
de la diferiţi oameni.
Cineva recoltează organe umane, şi nu de la un spital.
Uită-te la histologia asta.
Nu are leziuni, grăsimi, ciroze, niciun fel de patologie.
Tânăr şi sănătos. Specimenul perfect. E o piaţă înfloritoare.
Pe Steven l-au luat de pe străzi. Poate de acolo îşi racolează victimele.
Copii vagabonzi şi fugari. Nimeni nu le duce dorul.
Trebuie să verificăm dacă au dispărut copii ai străzii.
S-ar putea să nu existe nicio reclamaţie.
Hai să extindem căutările în afară statului.
Da, sunt Burkhardt.
Am rezultatele analizelor din acea sticlă.
E foarte ciudat.
Vezică umană pură, transformată în praf.
Nimic altceva.
- Mai vrei să ştii altceva? - Nu, atâta tot. Mersi.
Mă duc să văd ce găsesc pe telefonul şoferului.
- Bună ziua! - Am venit pentru... meniul zilei.
- Om-vulpe, nu? - Dumnezeule!
- Hai să vorbim despre vezici. - Nu mă omorî.
- De unde le iei? - Nu ştiu despre ce vorbeşti.
Ba da. Vezici umane.
Nu mă răni, n-am făcut nimic.
- Comercializezi organe umane. - Eu sunt doar proprietarul.
- Nu eu îi ucid. - Asta înseamnă că eşti nevinovat?
O să-mi spui tot ce ştii.
Oamenii-vultur mă vor omorî.
Poate n-ar trebui să faci afaceri cu ei!
Ai de ales între ei şi mine. Însă acum eu sunt aici.
Nu ştiu cum îi cheamă sau cine sunt.
Unul dintre ei îmi face o livrare săptămânală.
- Cum iei legătura cu ei? - Le trimit SMS cu ce am nevoie.
Scrie-mi numărul.
- E acelaşi tip în fiecare săptămână? - E singurul pe care l-am văzut.
- Ăsta-i tipu'? - Da.
- Când e următoarea livrare? - Azi trebuia să primesc marfă.
- Însă n-a apărut. - Pentru că e mort.
- Dumnezeule, l-ai omorât. - Arată-mi ce marfă mai ai.
Nu mai comercializezi organe umane.
Sunt detectivul Burkhardt. Vreau să-mi cauţi un număr de telefon.
Îţi trimit mesaj cu numărul.
- Sună-mă când afli ceva. - Bine.
Seamănă cu chestii pe care le purtam în facultate.
De unde îl ai?
Îl am de la un copil al străzii pe care l-am interogat.
Atunci e mai mult decât un cadou ieftin.
- M-a costat 20 de dolari. - Fraierule...
Mă gândeam... că în seara asta, la cină...
- Unde vrei să-l scoatem pe puşti? - Sunt doi copii. Un frate şi o soră.
- Trăiesc în stradă? Ce trist. - Câţi ani au?
- Sunt adolescenţi. - Ştii unde să-i găseşti?
- Cred că da. - Hai să mergem. Mi-e foame.
Sigur eşti de acord?
Nu te las singur. Cine ştie ce cumperi.
Gracie, Hanson!
- Ea e Juliette. - Bună!
Îmi place lănţişorul. Tu l-ai făcut?
- Ce vrei? - Hanson!
Nu-i aici din întâmplare.
Vreau să aflu ce s-a întâmplat cu prietenul tău, Steven.
Eu şi Juliette mergem să mâncăm. Poate vreţi să veniţi cu noi.
- Ne descurcăm şi singuri. - Vorbeşte pentru tine.
Eu vin.
- Ai nevoie de ajutor? - Nu, mă descurc.
- De unde sunteţi? - Din Idaho.
Am fost în Idaho. De unde, mai exact?
- De lângă Pocatello. - De ce vrei să ştii?
Îmi cer scuze, Hanson nu prea are încredere în poliţie.
Nu-i nimic, şi pe mine a trebuit să mă convingă.
Mersi pentru mâncare. Poate vă întrebaţi de ce locuim pe străzi.
E destul de simplu. Părinţii noştri sunt naşpa.
- Gracie, nu trebuie să le spui nimic. - Nu trebuie.
Voiam doar să ştiu dacă a mai dispărut cineva ca Steven.
Oamenii vin şi pleacă mereu.
Da, însă şi-a găsit cineva de lucru şi nu s-a mai întors?
Da, Kevin.
A plecat acum patru săptămâni, împreună cu Steven.
A spus ceva înainte să plece?
Ceva despre serviciu, despre unde o să meargă?
Doar că o să primească zece dolari pe oră.
- Voi aţi primit vreo ofertă? - Nu.
Kevin sau Steven au spus cum au găsit serviciul?
Da, Kevin a spus că un tip cu o camionetă albă
i-a abordat pe stradă.
Pe care stradă?
Nu ştiu.
Aţi văzut camioneta asta albă?
Care era numele de familie al lui Kevin?
Standish.
- Îţi plăcea de Kevin, nu? - Da.
Cred că ţi-e dor de el.
Când a plecat cu Steven, ţi-a cerut să mergi cu el?
- Da. - Mie nu mi-ai spus.
N-aveam de gând să te părăsesc. Erai bolnav.
Kevin a spus ceva când a plecat?
A spus că o să sune şi o să lase un mesaj la adăpost,
însă n-a făcut-o.
Dacă vedeţi duba albă, mă puteţi suna?
Da. Trebuie să plecăm. Mersi pentru mâncare.
Pa.
- Mulţumim. - Cu plăcere.
Te pricepi la chestia asta.
- Trebuia să fii poliţistă. - Nu, e doar instinctul feminin.
Ştiu cum e să dispară un bărbat şi să nu te sune.
- Mi-e milă de copiii ăştia - Şi mie.
- Ţi-am rămas dator cu o seară în oraş. - Ba nu. A fost foarte bine.
Mai avem timp pentru desert.
Ce e?
Te iubesc!
- Burkhardt... - Am găsit adresa numărului de telefon.
- Ce-ai găsit? - Murtaugh Road, numărul 21343.
- Murtaugh Road, numărul 21343? - Da.
Bun, am reţinut.
Îmi pare rău că nu ţi-am spus ce mi-a zis Kevin.
Nu-i nimic.
- Nu te-aş fi părăsit. - Ştiu...
- Crezi că e bine? - Da, e bine.
38 cu 3. Ţi-aş spune să rămâi în pat, dar...
O să-ţi dau antibiotice
şi, dacă te doare gâtul mai rău, chiar trebuie să le iei.
- Poţi s-o faci, nu? - Da.
- Mai vinzi lănţişoarele din scoici? - Da, vrei încă unul?
Poate data viitoare.
- Unde e fratele tău? - Afară, mă aşteaptă.
Când aţi mâncat ultima dată?
- Seara trecută. - Şi-n dimineaţa asta?
Am mâncat destul seara trecută.
Un poliţist m-a scos la cină şi-am mâncat friptură cu cartofi.
- Un poliţist te-a scos la cină? - Pe mine şi pe fratele meu.
Încearcă să afle ce s-a întâmplat cu Kevin şi Steven.
Poate nu-ţi mai aminteşti de ei. Steven e mort...
Încerca să afle dacă mai ştim pe cineva care şi-a găsit de lucru.
Mai ştii pe cineva?
Nu ştiu, am spus doar că şi-au găsit de lucru
de la cineva într-o dubă albă, şi ar trebui să sun dacă văd duba.
Eu nu vreau decât să nu mai ieşi în ploaie. Nu vreau să faci pneumonie.
Ia-le de două ori pe zi, cu mâncare, dacă găseşti ceva.
Mersi, dnă doctor.
Kevin Standish a fost declarat dispărut din Cody, Wyoming, anul trecut în mai.
A plecat din Portland în aceeaşi seară cu Kevin, într-o dubă albă.
Steven e mort şi Kevin încă e dispărut?
Aşa se pare.
Dacă cineva îi operează, unde o fac?
Nu ştim, însă avem informaţii de pe telefonul şoferului.
S-a sunat la un singur număr. Şi s-a sunat de foarte multe ori.
Am redus aria de căutare pe o rază de un kilometru.
Nord-vestul oraşului, o zonă destul de retrasă.
Cea mai apropiată adresa găsită a fost Murtaugh Road, numărul 21343.
Dacă cineva vinde organe furate, multe familii vor dori răspunsuri.
Vin cu voi.
Nu-mi place cum arată aici.
Poliţia din Portland.
Avem mandat, deschideţi!
E un fel de seră aici.
Ce naiba?
Astea sunt organe umane. Inimi, vezici, rinichi...
E incredibil.
De ce le-ar secătui, în loc să le vândă pentru transplanturi?
Unele culturi folosesc organele de animale
la medicamente şi afrodisiace.
Vezică de urs, corn de rinocer?
Dacă ficatul de animal e bun, unul de om trebuie să fie şi mai bun?
Indiferent cum vezi lucrurile, tot canibalism e.
Cred că se pronunţă "capitalism."
Clinica Folger, cu cine doriţi să vorbiţi?
- Cine a fost? - De la clinică.
În seara asta mergi la adăpost.
- Nu mă duc fără tine. - Tu eşti bolnavă, nu eu.
Nu mă duc singură.
- Tu eşti fata care vinde lănţişoare! - Da.
Vreau să cumpăr două.
- E prea târziu? - Nu, le am în ghiozdan.
Trebuie să le scot.
- Tu eşti Hanson, nu? - Da.
Mi s-a părut că te recunosc de la clinică.
Ce faci?
Grăbeşte-te! Bagă-i înăuntru!
Hai odată!
- Unde suntem? - Daţi-mi drumul!
- Unde mergem? - Bagă-i înăuntru.
- Hanson! - Ce faci?
- Mai repede! - Gracie!
Oamenii ne vor găsi. N-o să scăpaţi.
- Mişcaţi-vă! - Nu puteţi face aşa ceva!
Mişcaţi-vă!
Dă-mi drumul.
Avem mandat să verificăm zona.
Nu-i nimeni aici. Toţi au plecat acasă.
Deschideţi uşa sau o spargem.
- Aici nu operează pe nimeni. - Trebuie să mai fie alt loc.
Lasă-mă să vorbesc cu ea.
Uită-te cu atenţie la mine.
- Ştiu ce eşti. - Eu nu ştiu ce eşti tu...
- Eşti un Geier. - Dumnezeule.
Unde sunt copiii? Nu te întreb în calitate de poliţist,
aşa că nu te aştepta să mă comport ca unul.
I-am adus.
- Unde sunt? - Sunt pregătiţi.
- Mă gândeam că nu vrei să aştepţi. - Nu aştept. Ei urmează.
Hai să începem cu fata.
Terminăm treaba din seara asta şi isprăvim totul.
Pot să aduc mai multe camioane până dimineaţa.
- Şi dosarele de la clinică? - Tot ce contează a fost distrus.
Putem pleca.
Gracie... te rog, nu.
Mă ocup eu.
Nu... te rog...
Gata cu intrarea surpriză!
Poliţia!
Mă ocup eu, tu ocupă-te de ea.
Gracie, mă auzi?
Totul e-n regulă. Totul o să fie bine.
- Unde e Hanson? - Hanson e bine.
- L-am văzut pe Kevin, e aici. - L-am luat pe Kevin.
Cum ne-aţi găsit?
Oraşul ăsta e tot mai ciudat.
- Alo? - Ai primit cadoul?
Unde să trimit mulţumirile?
Ai arătat ce-ai vrut. Acum îţi arătăm noi.
Lumea e tot mai complicată.
Doar pentru cei cu mintea îngustă.
Trebuie să-l controlezi pe acest Grimm sau să scapi de el.
Ce fac sau cum o fac nu e treaba voastră.
Vorbesc în numele Consiliului Ferrat, iar ei sunt de altă părere.
Lucrurile scapă de sub control.
Un Grimm liber e ca un samurai fără stăpân.
- Ăsta-i poliţist şi are conştiinţă. - Asta-i problema ta.
Data viitoare... ar fi bine să transmiteţi personal mesajele.
Data viitoare... aşa o să facem.
Traducerea şi adaptarea: Felixuca şi Shadow
www.niftyteam.ro & www.titrări.ro Comentarii pe www.tvblog.ro