A fost odată ca niciodată o împărăteasă rea
care a exilat toate personajele din poveşti în lumea noastră.
Nu-şi mai amintesc cine sunt.
Doar ea ştie adevărul şi doar ea poate rupe vraja.
- Oricând vei fi în nevoie... - Mă vei găsi.
- De fiecare dată. - Sunteţi meniţi să fiţi împreună.
Tu eşti singura de aici despre care simt că aşa trebuie să fie.
Nimeni nu vine aici, niciodată.
Unde aş putea găsi o cameră?
- Rămâneţi mai mult? - Aşa intenţionez.
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
- Ce cauţi aici? - Îmi repar motocicleta.
Nu asta. Ce cauţi în Storybrooke?
- Am venit în vizită. - Aia ce-i?
- O cutie. - Ce e în ea?
Ceva ce îmi trebuie ca să fac lucrul pentru care am venit aici.
- Parcă veniseşi în vizită. - Asta nu înseamnă că nu am şi o treabă.
- Henry? - Du-te la şcoală!
Se pare că se apropie o furtună.
Henry!
Cine e omul acela?
O dimineaţă frumoasă vă doresc! Sunt meteorologul Bill Gozen
şi vă prezint ultimele informaţii despre starea vremii.
Scoateţi galoşii din debara, fiindcă o să plouă.
O furtună serioasă coboară de-a lungul coastei.
Radarul Doppler arată că ploaia va bate cel mai tare
pe la ora când duceţi copiii la şcoală.
- Am dormit prea mult! - E 07:10. Ai timp să ajungi la şcoală.
Trebuie să fiu acolo la 07:15. Azi e cercul ştiinţific.
- Îi ajut pe copii înainte de ore. - Vor supravieţui dacă întârzii 5 minute.
Construim un vulcan!
Bine.
Una cu frişcă şi zahăr. Una neagră.
Mulţumesc!
Bună dimineaţa.
Bună dimineaţa!
Ar trebui să plec. Întârzii la muncă.
La adăpostul pentru animale? Cum îţi merge?
- Nu l-au cucerit maimuţele. - Încă.
Nu cât sunt eu acolo.
Ăsta e vulcanul tău?
- Pentru el şi soţia lui. - Ştiu, ştiu...
Îmi place să vin aici şi să-l văd.
- Deci îl urmăreşti? - Nu tocmai.
Poate, puţin... Dar nu mă ţin după el.
Ştiu că-şi petrece dimineaţa cu Kathryn,
cumpără cafea, se duce la adăpostul animalelor,
începe lucrul la 07:30 şi se întoarce acasă la ora 17:00.
- Atât? - Joia îşi iau mâncare chinezească la cină.
- Nu mi-l pot scoate din minte. - Ştiu.
Primul pas ar fi să nu vii aici mâine.
Dragostea e un chin. Aş vrea să existe un leac magic.
Eu sunt!
Scufiţa Roşie!
Lasă lancea.
Scuze.
- Trebuia să vii peste o lună. - A trecut o lună.
- A trecut? - Îţi prieşte singurătatea, aşa-i?
Sunt unde voiam să fiu, aici, departe de toţi.
- Şi aici eşti. Poftim. - Mulţumesc!
Ce se mai întâmplă în lume?
- Lasă asta. Întreabă-mă ce arzi să ştii. - Nu înţeleg ce vrei să spui.
Bine. Spune-mi.
Nunta se face.
Prinţul James se va însura cu fiica lui Midas...
...de azi în două zile.
- Te simţi bine? - Credeam că aici îl voi uita mai uşor.
Dar gândul mi-e numai la el, toată ziua.
Îmi pare rău.
Aş vrea să existe o cale să mi-l pot scoate din minte.
- Ce-i? Există? - Sigur că nu. Ar fi...
Ce ştii?
Spune! Te-am ajutat când toţi îţi arătau spatele. Ce ştii?
Păi...
Lumea şuşoteşte că există un om
care poate îndeplini chiar şi cele mai necurate dorinţe.
- Un om care face orice-i ceri. - Cine e?
Cât vrei pe ea?
Poftim?
Pe barca ta. E lucrată meşteşugit.
- Nu e de vânzare. - Sigur că este, drăguţă.
Toţi vin la mine ca să facă un târg.
Tu eşti Rumpelstiltskin.
Într-adevăr.
Eram nerăbdător să te cunosc.
Chiar eşti frumoasa frumoaselor!
- Cu ce-ţi pot fi de folos? - Caut un leac.
- Ce te-ndurerează, păpuşă? - Inima frântă.
Cea mai dureroasă suferinţă.
Dacă vrei să-l fac să te iubească, nu pot. Asta nu se poate.
Nu asta. Nu putem fi împreună.
Cu asta te pot ajuta.
- Asta va fi de ajuns? - Nu încă. Nu există două iubiri la fel.
Trebuie s-o facem... personală.
Dacă beau licoarea asta, n-o să-l mai iubesc?
Când ai să-l vezi pe cel după care suferi...
...nici măcar n-o să mai ştii cine e.
- N-o să mai ştiu cine e? - Dragostea e cea mai tare vrajă.
Leacul trebuie să fie extrem.
- "Extrem" e puţin spus. - Nu da acum îndărăt.
Dragostea ne îmbolnăveşte, ne bântuie visele,
ne strică zilele.
Dragostea a luat mai multe vieţi decât oricare boală.
Leacul acesta e un dar.
Cât ceri?
Astea îmi ajung.
La ce-ţi trebuie părul meu?
Ţie la ce-ţi mai trebuieşte, după ce a fost smuls?
Batem palma?
Mi-am închipuit eu.
Să-ţi fie de bine, Albă-ca-Zăpada.
Ne vin imagini urâte de pe coasta Atlanticului. Furtuna...
- Îmi cer scuze! - Nu-i nimic.
- N-am fost atentă. - Zău?
- Asta e a ta? - Da. Mulţumesc! Asta cred că e...
TEST DE SARCINĂ
- Să fie! - Mulţumesc.
Contez pe discreţia ta.
Viaţa lor e problema lor, nu a ta.
James!
Cum e la ospăţ?
Ţi se simte lipsa. Doar petrecem în cinstea ta.
Mi-am zis că asta te va scoate din cameră.
Coroana aia ar hrăni tot regatul vreme de o iarnă.
E un dar de la regele Midas.
Vrea s-o porţi la nunta cu fiica lui.
După aceea, din noua bogăţie, vom hrăni poporul o eternitate.
- Fii mai vesel. - Asta nu era trecut în învoială.
Nunta e de azi în două zile. M-am supus voii tale.
Vreau şi inima, nu doar supunerea ta.
- Inima mea va fi a lui Abigail. - Mă crezi prost, aşa-i?
Inima ta nu poate fi a lui Abigail, câtă vreme bate pentru alta.
Nu tăgădui! Îţi cunosc căutătura asta. Cine e fata?
Am întâlnit-o pe drum. Nu ne-am mai văzut de atunci, dar...
- Mi-a rămas în minte. - Uit-o!
Vorbeşti de parc-ar fi floare la ureche!
Rangul nu e o povară uşoară.
Tu crezi că bogăţia şi puterea asupra vieţii oamenilor
nu cer nimic în schimb?
- Eu n-am cerut nimic. - Ai fost ales să-mi fii fiu,
te-am scos din sărăcie lucie. Fii recunoscător.
N-ai făcut-o din milă, tată. Doar aşa îţi puteai salva regatul.
Înfrânează-ţi limba! Ai ales calea asta, ţi-ai asumat un rol.
Ţine-ţi făgăduiala. De tine atârnă totul.
Fă ce ştii, dar scoate-ţi-o pe fata aia din cap,
fiindcă nimic nu va opri nunta asta!
Iubită Albă-ca-Zăpada...
Găseşte-o!
Cum de-ai ajuns...
Vino. O să fie bine.
Vestea bună e că nu are niciun os rupt.
Era puţin deshidratată,
dar i-am administrat lichide şi se va face bine.
- Şi vestea rea care e? - Vine din Atlanticul de Nord.
E o specie migratoare, deosebită.
Aceste păsări sunt monogame, îşi aleg perechea pe viaţă, adică...
Dacă n-o duc înapoi la stolul ei, va rămâne singură pentru totdeauna.
Sunt şanse minime să reuşeşti, dar, dacă rămâne aici,
se va vindeca, dar nu va fi fericită.
Eu încerc oricum. Vă mulţumesc, dle doctor.
Cu plăcere. Succes!
Mary Margaret, vine furtuna. Nu te duce în pădure!
Furtuna vine abia mâine. Dacă zăbovesc, porumbiţa se va rătăci definitiv de stol.
Va rămâne singură pe lume.
- Nimeni nu merită asta. - Atunci, te duc cu maşina.
Nu e nevoie, David. Mă descurc.
Vântul suflă cu 16 km/h. E recomandat să rămâneţi în casă...
Dacă vii să mă învinovăţeşti pentru furtună, deja e prea mult.
Vreau să cercetezi ceva.
A apărut cineva în oraş, un străin.
Ştiu. L-am îndrumat aseară la "Bunica".
Ai vorbit cu el? Ce-a spus?
Mi-a cerut indicaţii. Ce-i aşa de grav?
- Cine e? - Nu ştiu.
Am întrebat lumea, dar nimeni nu pare să ştie nimic.
Ceva îmi sună familiar la el.
O fi unul dintre nenumăraţii pe care i-ai blestemat.
- Poftim? - Blestemul. Teoria lui Henry.
Vreau să afli cine e, ce vrea şi ce-l aduce aici.
Cu mine ai căutat-o până-n pânzele albe,
dar nu există nicio lege care să interzică vizitele în Storybrooke.
Nu e vorba despre lege, dră Swan.
Ai s-o faci fiindcă ţi-am cerut eu şi pentru că ai să înţelegi că trebuie.
- De ce? - Fiindcă era în faţa casei mele,
interesant de ceva care ne preocupă pe amândouă: Henry.
Îl voi cerceta.
Iubită Albă-ca-Zăpada, nu mai ştiu nimic de tine de la întâlnirea noastră
şi socotesc c-ai găsit între timp fericirea după care tânjeai.
Dar să ştii că nu trece zi fără să mă gândesc la tine.
De azi în două zile, mă voi căsători.
Vino la mine înainte,
vino şi arată-mi că-mi împărtăşeşti dragostea
şi că putem fi împreună pentru totdeauna.
Iar de nu vei veni, atunci voi şti răspunsul tău.
DRUM ÎNCHIS
Stolul nu poate fi departe.
Trebuie să întrecem furtuna.
Prietenii tăi te aşteaptă.
De ce nu sunteţi la grajduri?
Trebuie să pun un soldat să vă împingă?
Tu! Du-te cu el!
Caleaşca regelui George trebuie să strălucească pentru drumul de mâine!
Vin din regatul lui Midas. Aduc flori pentru prinţul James.
Prinţul e în vârful turnului de la soare-răsare.
Foloseşte intrarea servitorilor, altfel gărzile te vor azvârli peste metereze.
Aşteaptă! Sunt un sol regal!
Cum să nu. Regele îţi va hotărî soarta.
Cine-i acolo?
La ce te uiţi, soro?
Le-am încercat pe toate.
Gratiile se fac tot mai tari, pe măsură ce ne slăbesc puterile.
Ei bine, eu nu mă dau bătută!
Ai răbdare... Morocănosul.
Nu-s morocănoasă, sunt concentrată.
Nu. Eu sunt Morocănosul. Îţi zic, nu e nicio cale de scăpare.
Eu sunt Albă-ca-Zăpada şi voi găsi una!
Dacă zici tu...
Mă aşteaptă cineva. Îl iubesc mult şi nu-l voi pierde!
Dragoste? Îţi urez succes!
Ce ştii tu despre dragoste?
Din cauza ei am ajuns în hruba asta.
Eram înamorat lulea.
Era frumoasă ca o zână, dar am pierdut-o.
Eram disperat s-o recâştig şi mi-am făcut o socoteală.
M-am tocmit pălmaş la mina de diamante.
I-am dat toată leafa vătafului, în schimbul unui diamant de logodnă.
Dar m-a tras pe sfoară.
Diamantul era furat şi vina a căzut pe mine.
Nu-s hoţ, dar oamenii cred că sunt.
Ar fi trebuit să fiu mai prevăzător, dar nu gândeam limpede,
orbit de dragoste.
Şi iată-mă-s, închis aici, fără scăpare.
Ştiu eu o ieşire.
- Misteriosul? - Eşti gata să pleci acasă?
Cum ai intrat?
Înţeleptul a dat cu damf de somn şi a adormit toate gărzile.
- Ceilalţi pitici aşteaptă la căruţă. - Sunteţi mai mulţi?
- Ea cine-i? E frumoasă. - Nimeni. Să mergem!
Morocănosule! Noroc! Sper că ai să-ţi recâştigi iubita.
Fir-ar... Dă-mi cheile.
Vino.
Auzi? E stolul tău.
- Apucă! - David!
Prinde-mă de mână.
Ţine-te bine!
Hai!
Ai crezut c-o să te las să vii aici singură?
- Eşti teafără? - Da, mulţumesc.
- Unde te duci? - Am venit să găsesc stolul.
Iar eu am venit să te iau înapoi, până nu păţeşti ceva!
Trebuie să plecăm!
Nu!
- Nu trebuia să vii pe jos! - Drumul era blocat!
Ştiu, am văzut. E prea târziu. Trebuie să plecăm!
- Dar pasărea... - Mary Margaret, e prea primejdios.
Trebuie să plecăm.
Vino!
- Aşteptaţi! Pe scări. - Nu. Ne strecurăm prin curte.
E mai simplu să trecem peste zid. Ştiu, m-am ascuns toată viaţa de regi.
Acum, curtea e goală, dar nu va mai fi multă vreme.
Îmi pare rău, domniţă. Misteriosul m-a adus până aici.
Aşteaptă, Morocănosule!
Stai! Aceia doi sunt evadaţi!
- Fugi, Morocănosule! Vom reuşi! - Nu, Misteriosule!
Nu! Misteriosule!
Unde e fata?
- Care fată? - Omorâţi-l!
Pe mine mă căutaţi?
Lăsaţi-l să plece...
...altfel castelul va arde.
Dispari, piticule!
Du-te, Morocănosule.
Iar acum, Albă-ca-Zăpada...
...trebuie să stăm de vorbă.
Acolo!
Vino.
E cineva?
E cineva înăuntru?
Casa e goală.
Bine...
Hai să te usuci.
A cui o fi cabana? Sigur putem să o folosim?
Eşti colegă de cameră cu şeriful.
Mă îndoiesc că ne va aresta pentru pătrundere prin efracţie.
Poftim.
Încerc să te ajut, atâta tot.
Ce-i cu tine azi?
Ce-i cu mine?
E că nu te pot uita.
Poftim?
De ce crezi că vin la "Bunica" în fiecare zi, la ora 07:15?
Ca să te văd pe tine.
Nu ştiu de ce o fac, pentru că mă doare.
De fiecare dată, îmi aduc aminte că ai ales-o pe Kathryn.
De asta n-am vrut să mă însoţeşti în pădure.
Când sunt aproape de tine, e prea...
...e prea dureros.
- Ţi se pare amuzant? - Nu, doar că...
Eu vin în fiecare dimineaţă la ora 07:15, la "Bunica"...
...ca să te văd pe tine.
- Cum poţi face asta? - Cum adică?
- Ştiu, David! - Ce ştii?
Despre Kathryn.
- Ce-i cu ea? - Crede că e însărcinată.
Poftim?!
- Trebuie să stăm de vorbă. - De ce?
Fiindcă... eşti suspect.
Fiindcă stau aici, în văzul lumii, la o cafea?
Ce grozăvie aş fi stârnit dac-aş fi comandat o gogoaşă?
- Ai vorbit cu Henry. - Cu băieţelul care m-a luat la întrebări?
E ceva neobişnuit să fie curios şi precoce?
De ce erai lângă casa lui?
Mi se stricase motocicleta. Se mai întâmplă.
Ce-i în cutia ta misterioasă?
- Te roade că nu ştii, aşa-i? - Spune-mi.
De ce? Portul de cutie e ilegal în oraş?
- Sigur că nu! - Chiar vrei să ştii ce în ea, aşa-i?
Nu!
Poate că da.
O să te ţin pe jar.
Va trebui să aştepţi mult şi bine,
văzându-mă cum o duc prin locuri ciudate şi misterioase.
Minut după minut, misterul va deveni tot mai provocator.
Imaginaţia ţi se va aprinde, dar şi frustrarea,
chinuită de întrebarea: ce o fi în cutia aia?
Sau, dacă promiţi că ieşim într-o zi la un pahar,
îţi spun de pe acum.
- Vrei să-mi cumperi o băutură? - Da.
Bine. O băutură.
- Serios? - Sunt scriitor.
- De asta ai venit aici? - Locul ăsta stimulează...
...inspiraţia. Ţie nu ţi se pare?
- Stai aşa. Ai mai fost pe aici? - N-am spus asta.
Cu băutura cum rămâne?
Am spus "într-o zi".
Nu ştiai!
- Nu. - Şi nu încercaţi să aveţi un copil.
Nu, din câte ştiu eu.
Mary Margaret, crede-mă, nu...
S-a oprit ploaia. Trebuie să scot porumbiţa afară!
Mary Margaret...
Mary Margaret, te rog, hai să vorbim...
Ascultă!
Stolul n-a plecat încă!
Probabil a aşteptat să treacă furtuna.
Bine, fetiţo...
Întoarce-te la prietenii tăi.
Hai, că poţi!
Nu, David. E prea dureros.
Nu trebuie să fie aşa.
Nu ştim sigur dacă Kathryn e însărcinată.
- Nu contează. Ai ales-o pe ea. - Ştiu.
- Dar încă nu te-am uitat. - Nu ne poţi avea pe amândouă.
Dar vă am pe amândouă.
Ştiu, n-are noimă.
Parcă aş avea două vieţi opuse: amintiri despre o dragoste pentru ea...
...şi dragoste adevărată pentru tine.
Cine ştie care dintre ele e cea adevărată?
- Nu mi te pot scoate din minte. - Ştiu, simt la fel.
Dar va trebui. Va trebui să uităm unul de altul.
Deci tu eşti fata.
- Nu ştiu ce... - Destul! Ştiu tot.
I-ai otrăvit inima, iar acum şi nunta.
Odată cu ele, tot regatul. Totul din cauza dragostei tale.
Aş vrea s-o ţin în frâu, dar nu pot.
Ba poţi! Dragostea e o boală.
Ca toate bolile, poate fi alungată în două feluri:
cu un leac sau prin moarte.
Ştii unde e acum iubitul tău?
E la capătul coridorului, făcându-şi bagajele pentru o viaţă nouă.
- Nu va şti că am fost aici. - Ba da, va şti,
fiindcă ai să te furişezi în camera lui, Albă-ca-Zăpada,
şi ai să-i spui că ai primit scrisoarea.
Ai să-i spui de ce ai venit: fiindcă nu-l iubeşti.
Îi vei frânge inima. Asta îl va vindeca.
- Altfel, mă vei ucide. - Nu. Îl voi ucide pe el.
Dacă te-aş omorî, te-ar iubi mai mult.
Mai devreme sau mai târziu, şi-ar ruina căsnicia şi regatul.
Dar, dacă ar muri răpus de un asasin, ar fi martir.
Midas ar ierta, ba chiar ar elogia moartea lui,
iar unirea celor două regate ar fi pecetluită.
- I-ai face asta fiului tău? - Nu e fiul meu.
James.
Albă!
Am primit scrisoarea ta.
Ai venit!
Ai venit! Ai venit!
Ai venit!
Stai, James.
Între noi...
- ...nu poate fi nimic. - Ce e? Cum nu poate? Eşti aici!
Putem pleca împreună, lăsa totul în urmă!
Ştiu că vor fi urmări, dar am plănuit totul. N-au ce să ne facă.
- După ce ştiu că mă iubeşti şi tu... - Nu.
- Poftim? - Nu te iubesc.
Nu te iubesc.
Îmi pare rău. Mi-ai scris că voi fi mereu în inima ta.
Ar fi o soartă prea crudă.
Trăieşte-ţi viaţa.
Fără mine, fiindcă pentru noi nu e loc pe lume.
Umple-ţi inima cu dragoste pentru altcineva,
pentru cineva care te poate iubi aşa cum eu n-am făcut-o niciodată.
Aşa cum eu nu te voi iubi niciodată.
Ai ceva să-mi spui?
Cum adică?
Se petrece ceva, aşa-i?
Ce?
Simt că, de când te-ai întors acasă,
eşti aici, dar parcă nu eşti.
Spui că te străduieşti şi ştiu că ai trecut printr-o încercare grea...
- Nu, Kathryn... - Te rog, lasă-mă să termin!
Ştiu că ţi-a fost greu, dar la fel mi-a fost şi mie.
Vreau să avem o familie adevărată. Vreau copii.
Voi fi sinceră cu tine. Credeam că am rămas însărcinată.
Când testul a ieşit negativ, la început am fost supărată, dar apoi, uşurată.
Încă nu suntem pregătiţi.
Dac-aş rămâne însărcinată acum, ar fi un dezastru.
- Da. - Vreau să îndrept asta.
- Şi eu. - Chiar vrei?
Să mergem la dr Hopper, să-i cerem ajutorul.
Ai vrea? Vrei să ne dai o şansă?
Da.
Noi doi...
Ştiu că ar fi... Ştiu că ar trebui să ne iubim.
Vreau să fac relaţia noastră să meargă.
E ora 07:10.
Dacă vrei să-ţi cumperi cafeaua, ar trebui să plecăm.
Nu.
Mai bine coborâm la parter şi luăm micul dejun.
Bine.
Eşti în apele tale, soro?
- Nici pe departe. - Nu l-ai găsit?
Mai rău.
L-am pierdut.
Vino cu noi.
Unde mă duceţi?
Acasă.
- Toţi am pierdut azi pe cineva. - Am rămas doar şapte.
Fără ajutorul tău, n-aş fi azi aici.
Ai să vii acasă, cu noi, şi te vom apăra, Albă-ca-Zăpada.
Singurul lucru ce trebuia apărat e ţăndări. Inima mea.
Se va face bine.
Da, se va face bine.
Asta îmi va şterge toată dragostea, toată durerea.
- Le va strivi. - Nu!
De ce? Tu ar trebui să înţelegi. Ai pierdut în dragoste.
- N-ai vrea să-ţi ştergi durerea? - Nu vreau să fie ştearsă.
Aşa rea cum e, am nevoie de ea.
Mă face cine sunt. Mă face morocănos.
Priveşte în jurul tău, Albă. Nu mai eşti singură.
Adevăr îţi spun, ăsta e singurul leac de care ai trebuinţă.
Dacă durerea va apăsa prea greu, poţi sorbi licoarea oricând,
dar azi pune sticluţa deoparte.
Bine.
Dii!
Albă!
Albă-ca-Zăpada!
Albă! Eşti acolo?
A plecat. Nu s-a mai întors de când a plecat să te caute.
Atunci, o voi găsi.
O voi găsi de fiecare dată.
Unde e Alba?
Albă! Nunta regală... Toată împărăţia vuieşte.
S-a anulat! A părăsit-o! James a părăsit-o pe Abigail.
M-ai auzit? Prinţul tău nu se mai însoară.
Cine?
Mulţumesc, Ruby.
Ce faci?
- E ora 07:45. - Ştiu.
- Încerc să nu te văd. - Eu încerc să nu te văd!
- Cum facem să nu ne mai vedem? - Se pare că nu putem.
- Asta e o problemă. - Da.
Nu e însărcinată.