Suntem în incintă.
Trebuie să fie oprită alarma de firma de pază.
Vom verifica perimetrul casei.
Sun acum la firma de pază.
Dispecer, e o intrare prin efracţie. Nu ştim dacă suspecţii sunt în casă.
Intrăm în incintă.
Anunţaţi dacă e nevoie de întăriri!
Recunosc numele ăla. E un judecător.
Nu mai e.
Dispecer, e omor deosebit de grav, în circumstanţe speciale.
Victima e funcţionar al statului, judecătorul Logan Patterson.
- Am înţeles, sergente. - Pare o spargere care a mers prost.
Păcat de el că a murit aşa. Era un judecător foarte bun.
- La ce oră aţi intrat în casă? - La 22:22.
- Alarma s-a declanşat la 22:13. - Putem estima momentul morţii.
- Avem vreun martor? - Nu am găsit niciunul.
Am vorbit cu vecinii dimprejur. Nimeni nu a auzit nimic.
Soţia, copiii locuiau cu el?
Judecătorul locuia singur. Soţia lui a murit acum trei ani.
Nu aveau copii.
Am găsit o armă pe podea. Nu am atins-o.
Walther.32. L-am verificat. Era pe numele judecătorului.
L-a cumpărat în 1995 şi avea permis de portarmă.
- Aţi găsit tuburi de cartuşe? - Unul. Sub scaun.
- S-a tras un glonţ. - Aţi găsit glonţul?
Nu era înfipt în pereţi sau în plafon.
Ferestrele sunt neatinse. Dacă nu a ieşit pe uşă...
Ucigaşul ar putea fi rănit.
- Erau urme de sânge? - Destule, în jurul judecătorului.
Dacă spărgătorul a fost rănit, va avea nevoie de îngrijiri.
Să îl dăm în căutare la spitale, la clinici...
Întrebaţi-vă informatorii de chirurgi care lucrează la negru.
Incredibil! Mulţi vor fi furioşi.
Nu cred că a fost un act violent întâmplător.
Da. Poţi ucide mai uşor pe cineva decât îndesându-i un ciocănel pe gât.
Patterson era unul dintre cei mai buni judecători.
Am anchetat multe cazuri care au ajuns în tribunalul lui.
Avea vechime de peste 30 de ani.
Am cerut toate cazurile lui.
Începeţi cu cele mai recente. Poate a primit ameninţări.
Sigur şi-a făcut mulţi duşmani de-a lungul timpului.
Nifty Team şi Titrări.ro Comentarii pe www.tvblog.ro
- Aţi găsit ceva? - Da. Nimic prea important.
Am căutat printre cazurile victimei condamnaţi eliberaţi recent.
Am găsit trei, în ultimele şase luni.
Lester Cambridge, eliberat condiţionat de la Poweder River,
Scott Teller, eliberat de la Santiam acum şase săptămâni
şi Jamal Shutter... Tocmai a ieşit de la Eastern.
Vreunul s-a întors în Portland?
Toţi trei. Nick le verifică alibiurile.
Griffin.
Sunt la computer. Trimite-l. Mulţumesc!
Am aflat a cui e amprenta din casa judecătorului.
- Marina a confirmat identitatea. - E unul dintre foştii deţinuţi?
Nu. Îl cheamă Vince Chilton. Nu are cazier.
Poate găsim ceva după permisul de conducere.
L-a înnoit acum două luni. Am adresa lui din Portland.
Să mergem!
Hai!
Poliţia din Portland! Hai!
- Bucătăria e liberă. - Dormitorul e liber.
Liber.
Am verificat casa, dar acolo e un cadavru.
Măiculiţă...
- Vince Chilton? - Aşa se pare.
- De la care mână era amprenta? - De la cea pe care nu o are.
Deci ucigaşul avea nevoie de o mână de ajutor
şi a luat-o de la Chilton.
- Da. Voia să îl găsim. - Ucigaşul are legături cu victimele.
- Un ceas de damă? Îl poartă invers. - Pare vechi. Poate e de colecţie.
Chilton nu pare genul de tip interesat de ceasuri de damă vechi.
E gravat. "Pentru Mary, cu drag. Mama."
- Nu e al lui Chilton. - Da. Trebuie să o găsim pe Mary.
- Sper că Mary nu e implicată. - Poate dăm de urma ceasului.
Nick ştie un ceasornicar.
- E mult prea devreme. - Poţi afla al cui e un ceas?
Mă cauţi în legătură cu meseria mea? Aş putea să-ţi cer bani!
Da. Am găsit unul la victima unei crime.
Sunt cu partenerul meu. Venim la tine.
Am înţeles. Vrei să fiu cuminte, să port pantaloni.
Bună dimineaţa! Sau nu prea... dacă a murit cineva.
Dar... da. Intraţi!
- Mersi pentru ajutor! - Pentru puţin.
Îmi place să ajut... poliţia oricând am ocazia.
Ăsta e ceasul căruia trebuie să-i găsim proprietarul.
Un Lusina de epocă. Frumos!
Va trebui să îl deschid, ca să verific nişte detalii.
- Aş putea să... - Criminaliştii l-au verificat.
- Desfă-l. - Bine.
Mecanism Valjoux. 72C, mai precis. Cu calendar triplu.
E o frumuseţe!
Uite! Complicaţii triple.
Profanilor, iată ziua şi luna. E fabricat prin anii '30.
- Şi gravura? - E profesională.
O putea face orice gravor, oricând, oriunde.
- Ce tragedie! - Ce?
Un ticălos a pus lipici în mecanism. Ceasul e distrus. O să plâng!
- De ce ar face cineva asta? - Ca să nu mai funcţioneze.
Poate voia să îl oprească la o oră şi o dată anume.
Şi lipiciul a făcut tocmai asta. 10:15, 11 martie.
Ne poţi spune al cui e ceasul?
După seria mecanismului, sau vreo marcă de ceasornicar.
O să mă interesez. Ceasornicarii şi-l vor aminti.
- Cât timp va dura? - Câteva minute, dacă au actele.
Serviţi-vă cu cafea din bucătărie! Nick, ştii unde e.
De când mi-aţi percheziţionat casa.
Mai ţii minte? Dacă ai uitat, e chiar în capătul holului.
Da, cred că îmi amintesc.
Mergeţi în bucătărie!
- E cam ciudat, nu-i aşa? - Toată ziua repară ceasuri.
Unde o ţine cănile de cafea?
Data de 11 martie are legătură cu Vince Chilton?
- Poate. Sau cu judecătorul. - Şi Mary, numele de pe ceas?
Poate 11 martie face cumva legătura între toţi trei.
Poate între toţi patru, incluzându-l pe ucigaş.
- Dar 11 martie în ce an? - O fi un "ucigaş-zodiac".
Am descoperit ceva.
Ceasul a fost cumpărat în 1933 de Steven Armstrong.
I l-a dat soţiei sale, la nuntă.
- 1933? Al cui e acum? - Am tot istoricul.
Minunat, dar trebuie să ştim cine e proprietarul actual.
Am înţeles. Vreţi fapte concrete.
Ceasul a fost reparat ultima oară în Portland, acum două luni.
Clienta era Mary Robinson.
- Mary Robinson? - O cunoşti?
Dacă e aceeaşi Mary Robinson, da.
Procuror adjunct, s-a pensionat acum un an.
Am lucrat de multe ori cu ea. Am o presimţire nefastă.
- Mersi! - Cu plăcere!
- Ai găsit-o? - I-am găsit cadavrul.
Ucigaşul i-a tăiat limba şi i-a pus-o pe cântar.
Ce mesaj transmite? Balanţa justiţiei?
Nu.
Ea e mesajul. Însăşi Mary Robinson.
Ştiu cine e ucigaşul.
Acum cinci ani a avut loc o triplă omucidere.
Jack Lambert, soţia lui şi fiica lor de şapte ani
au fost răpiţi şi duşi într-o carieră abandonată de lângă Tigard.
Au fost torturaţi două zile. Nu voi uita niciodată locul crimei.
Ţin minte cazul. Oleg Stark era asasin plătit.
Era suspect de crimă în Illinois, Kansas şi Colorado.
De data asta a fost un act personal.
Jack Lambert era un asociat în afaceri al lui Stark.
Ştia că acesta cerea să fie plătit în aur.
Jack a aflat unde îşi ţinea aurul şi i l-a furat.
L-a ucis ca să se răzbune. A fost neglijent. Era furios.
De celelalte victime nu-i păsase. Stark a lăsat o monedă din aur.
Aşa am ştiut că el e ucigaşul. A fost judecat la Portland
dar condamnat în California, la ADX, în Pelican Bay.
- Cum a ieşit? - Acum 24 de ore, a evadat.
A profitat de un transfer medical.
I-a rupt picioarele doctorului şi a băgat doi paznici în comă.
- De ce nu am aflat despre evadare? - Au anunţat în California.
Credeau că e prins în capcană. L-au căutat mult prea târziu.
Asta e fişa lui Stark:
"Deţinutul dă semne de analgezie congenitală,"
"o boală genetică rară care ucide terminaţiile nervoase"
"făcând dificil de simţit durerea."
"Structura lui osoasă pare anormal de densă."
Înseamnă că nu e deloc plăcut să ai de-a face cu el.
Ce legătură are Stark cu judecătorul Patterson,
Vince Chilton şi Mary Robinson?
Judecătorul a prezidat procesul şi Mary Robinson a fost procurora.
Vince Chilton era şeful juriului care a dat verdictul.
Mai ştii ora şi data de pe ceas? 10:15, 11 martie.
Atunci a fost condamnat Stark la 300 de ani de închisoare.
Mirosisem ceva, dar nu m-am prins până nu am văzut cadavrul lui Mary.
Cum tu l-ai arestat, înseamnă că acum vine după tine.
- O să-l pun cu botul pe labe. - Nu. Te vom proteja noi.
- Nu voi fugi. - A ucis deja trei oameni.
- Nu voi pierde un poliţist. - A ucis mult mai mulţi oameni.
Nu voi risca şi nici tu.
Înţeleg de ce vrei să-l prinzi. Şi eu aş vrea.
Dar eu decid că te vom proteja.
După evadare, trebuia să se mişte repede.
Să căutăm maşini furate, atacuri, spargeri până la graniţa statului.
Treci la treabă!
Ştii că a fost împuşcat de trei ori şi înjunghiat de două ori, da?
Da.
Hank... Căpitanul face ce crede el că e bine.
Eu nu sunt de acord cu el.
Dă-ne 24 de ore, să vezi dacă nu ne descurcăm.
Cred că am eu ce căutaţi.
Un bărbat de 68 de ani a raportat că i s-a furat maşina
de la un popas pe I-5, lângă graniţa cu California.
Hoţul, cu semnalmentele lui Stark, a plecat
cu Cadillacul lui Coupe de Ville albastru, din 1992,
cu numărul 807 IHO.
Dacă maşina e în Portland, o vom găsi.
Cucoană!
- Ce faci? - Te ajut să traversezi.
Mersi, tinere! Eşti foarte amabil.
Tu conduci. Să mergem!
Deci...
- Ce ştii despre Stark? - La ce te referi?
De unde e? Are familie? Poate îi anticipăm mişcările.
Asta era ciudăţenia la el. Nu părea să vină de nicăieri.
Nu se ştia unde s-a născut, ce rude are.
Parcă ar fi picat din cer.
Am găsit Cadillacul. Sau ce a mai rămas din el.
A explodat într-o parcare, pe strada 20 colţ cu Belmont.
Stai aşa! Nu e aproape de fosta ta locuinţă?
Locuiam la o stradă distanţă când anchetam cazul Stark.
- Ăsta e semnalul meu. - Hank, nu te duci nicăieri!
- Căpitane! - Eşti în siguranţă doar aici.
Să mergem!
- Avem vreun martor? - Am găsit câţiva oameni aici.
Sunt destui prin parc. Nimeni nu ne-a spus nimic.
Aţi găsit cauza?
E un act intenţionat. Făptaşul nu s-a ascuns.
A deschis rezervorul, a băgat o cârpă, i-a dat foc, a plecat.
- E maşina care a fost furată. - Deci e mâna lui Stark.
Mulţumesc!
Anunţaţi-ne dacă mai aveţi nevoie de ceva.
Analgezie congenitală. Oase anormal de dense.
Dragă?
Juliette?
- Unde eşti? - Vin acasă cu nişte ravioli.
- Tu unde eşti? - La bucătărie.
Bine. Pune apă la fiert!
- Ajung imediat. - Sigur.
Ai naibii ratoni!
Unde e?
Grimm...
Nick!
Fugi!
Nick.
Sună-l pe Hank. Trebuie să-l suni pe Hank.
S-a rănit la trei coaste şi are umărul dislocat,
pe lângă o contuzie minoră.
Însă n-are nicio fractură. E foarte norocos.
Mulţumesc.
Am pus echipe, aici, la spital şi în jurul casei tale.
Cineva o să te conducă acasă.
Tipul n-o să se apropie de tine, îţi promit.
- Ştii cine a făcut-o? - Da. Toţi poliţiştii îl caută.
Crede-mă, o să plătească pentru ce a făcut.
Juliette...
- Unde e porţia mea de ravioli? - Am vărsat apa.
Da, aşa e. Probabil mi-ai salvat viaţa.
- Îmi pare rău. - Nu e vina ta.
Îmi pare rău, Juliette, e vina mea. S-a întâmplat în casa noastră...
- Tu erai acolo... - Eu o să fiu bine. La fel şi casa.
Nick, trebuie să te odihneşti.
Te iubesc atât de mult.
Şi eu te iubesc.
Culcă-te... Mă întorc dimineaţă.
Chiar mă bucur că ai sunat.
Am mai găsit o mulţime de informaţii despre acel ceas. Da, a fost...
Ce?
- Vrei să rămân înăuntru cu tine? - Nu, eu doar...
Totul e-n regulă. Am multe de făcut.
Noi suntem afară...
Avem două maşini, câte una pe fiecare stradă,
şi toate intrările sunt asigurate.
Noapte bună.
Fugi!
Stark s-a dus după Nick la el acasă.
Cred că l-a urmărit acasă după ce a aruncat maşina în aer.
Probabil a văzut totul, aşteptându-mă. Dacă n-am apărut, mi-a luat parterul.
Da. La aşa ceva ne-am gândit şi noi.
Juliette era acolo?
Da, puţin timp. Bine că a fost acolo. Dacă n-ar fi venit acasă, cine ştie...
- A păţit ceva? - N-a fost rănită.
Nenorocitu' naibii.
- Mă duc să vorbesc cu Nick. - Hank, o să fie bine.
- N-ai ce să-i faci acum. - Aici, nu rămân.
E responsabilitatea mea.
Iar siguranţa oamenilor mei e responsabilitatea mea.
Şi eu vreau să-l prindem pe Stark, însă nu mai vreau să pierdem oameni.
Nu se va opri până nu mă prinde!
Pentru că nimeni să nu mai fie rănit, trebuie să fac treaba singur.
- Dacă-l facem să creadă că eşti singur? - Ce vrei să spui?
Îi întindem o capcană.
- Iar tu o să fii momeala. - Cum?
Blocăm drumul, crampoane pe şosea, echipe SWAT peste tot.
Alege un loc pe care-l putem controla.
Trecătoarea Ridge Crest. E un drum cu două benzi.
O bandă de intrare, alta de ieşire. S-ar putea să meargă.
- Însă trebuie să-l momesc acolo. - Stark l-a atacat pe Nick cu un motiv.
Nu să-l ucidă, să te atragă pe tine. Ştie că te vei duce la el.
Foarte bine. Să-l lăsăm să creadă că a funcţionat.
Aşa cum am zis, mă duc la Nick.
Unde e?
Nu ştiu ce ai visat, însă n-a fost ceva drăguţ.
Cine ţi-a făcut aşa ceva?
Era mare şi are o disfuncţie genetică rară.
Îşi "amorţeşte" nervii şi...
- Are oase anormal de tari. - Un căpcăun.
- Ai văzut unul, aici, în Portland? - Da.
La naiba... Mi s-a pus un nod în... stomac.
Căpcăunii sunt cei mai periculoşi.
Din fericire, sunt foarte puţini, însă dacă te întâlneşti cu unul...
Se pare că ai întâlnit unul.
- Ai mai avut de-a face cu vreunul? - Da, când am fost copil.
Mă rog, nu în mod direct. A venit după un vecin de-al meu.
Fiul lor, Freddy, era prieten cu mine.
L-a omorât în bătaie pe tatăl lui Freddy, la el în garaj,
apoi i-a folosit sculele ca să...
Cred că-ţi imaginezi. Crede-mă... Ai noroc că eşti în viaţă.
- Îl vrea pe Hank. - Pe Hank? De ce?
- El l-a băgat în închisoare. - Da, are logică.
Tipii ăştia sunt ranchiunoşi până-n ziua morţii.
Şi, de obicei, e ziua morţii tale.
- Trebuie să-l opresc. - Baftă.
Uită-te la tine, deja te-a băgat în spital.
Căpcăunii sunt greu de ucis.
Nu numai că au oasele foarte tari, au pielea groasă şi miros îngrozitor.
- Nu sunt nemuritori. - Aşa e, nu sunt nemuritori,
încă ca să omori un căpcăun,
trebuie să-l ucizi tu primul înainte să te ucidă el.
Asta, dacă nu cumva, ai "veninul căpcăunului".
- Poftim? - Venim.
Un fel de otravă. Ştiu că e cam ciudat...
Chestia aia e destul de rară.
Poţi s-o cauţi întreaga viaţă şi să n-o găseşti.
Creşte la nordul copacilor de la marginea pădurilor.
- Undeva în România sau cum îi spune. - Cred că am aşa ceva.
- Ce medicamente ţi-au dat? - O am de la mătuşa mea.
Ce efect are?
Îi calcifiază oasele. Îl distrugi din interior.
Şmecheria e să-i păcăleşti să ia otravă.
Cred că ştiu cum să fac.
Există o puşcă pentru aşa ceva. Vreau să mi-o aduci.
Bine, spuse el, oarecum speriat.
E în rulotă...
Fir-ar să fie...
Tată... Jur că fac ce trebuie.
Bine... Unde e?
Căpcăun... Nu-i asta...
Aici erai.
N-o să scap prea curând de mirosul ăsta.
Bun, în dulapul cel mare.
Ce tare!
E ca la circ aici.
Ce puşcă mare...
Puşcă mare, gloanţe mari.
Nici nu ştiu de unde să încep.
Ai putea să-mi spui ce naiba cauţi aici.
- Parcă era carantină. - Nu mi-a mers.
Cum te simţi?
M-aş simţi mult mai bine dacă te-ai întoarce la secţie.
E-n regulă. Îl arestăm pe Stark.
- Cum? - Îi întindem o momeală.
- Cred că ştiu cum îl putem opri. - Căpitanul are un plan.
Trebuie să-l conduc pe Stark spre drumul blocat din Ridge Crest.
Toţi îl aşteaptă acolo şi... gata.
- Simplu. - Hank, ascultă-mă.
Tipul ăsta... nu e normal.
Ştiu ce fac. Şi e ceva ce tu nu ştii.
În timpul procesului lui Stark, am făcut ceva.
A avut un avocat bun.
Juraţii aveau nevoie de o justificare fără dubii
şi monstrul ar fi scăpat.
Am urmat o pistă, o înregistrare de supraveghere.
Unul semăna îndeajuns de mult cu Stark pentru a-i oferi un alibi.
A fost o pistă falsă. Stark l-a pus acolo pe tipul acela.
Dacă un singur jurat ar fi crezut că e Stark,
întregul proces s-ar fi pierdut.
N-am putut permite aşa ceva. Nici Mary Robinson.
Ai pierdut înregistrarea?
Cumva, s-a pierdut în drum spre biroul procurorului.
Niciunul dintre noi n-am mai vorbit despre asta.
Acum ştii şi tu.
Pe mine mă consideră Stark vinovat şi eu o să-i pun capăt.
- Te duci la carieră, nu la Ridge Crest. - Cel puţin nimeni nu va fi rănit.
Dacă cineva întreabă, poţi să spui că ai încercat să mă opreşti.
Nu, Hank!
Salutare, Nick. Frăţioare, calmează-te...
Îţi aduc arma chiar acum.
Cum adică Hank pleacă din spital?
Da, Hank pleacă din spital. Se îndreaptă înspre maşina.
Vrei să-i dau lui arma? Ştie despre armă?
Dacă nu ştie, n-o să-i... Deja a plecat, cum să-i dau arma?
Bine, o să fac tot posibilul.
Şi-acum ce să fac?
Opreşte! Eşti arestat!
Mâinile la ceafă, faţa la pământ!
Îmi place locul pe care l-ai ales. Am multe amintiri plăcute aici.
Gura şi la pământ! N-ai auzit?
Îmi datorezi cinci ani.
Îţi spun pentru ultima dată... La pământ!
Hai să terminăm odată! Rămâi unde eşti!
Nu mişca!
Bun, e vremea să plec de-aici...
Sunt detectivul Griffin.
Vreau să raportez... un schimb de focuri.
S-a terminat. Hank n-a păţit nimic.
Eu? O să supravieţuiesc...
Da, ne vedem.
Stark a murit.
- Tu l-ai ucis? - Cineva l-a ucis, însă n-am fost eu.
- Cine? - Aş vrea să ştiu. Îi rămân dator.
- Mă bucur că eşti bine. - Şi eu.
Ai noroc că eşti în viaţă.
Pentru aşa ceva, ar trebui să-ţi iau insigna.
Dac-o vrei, poţi s-o iei.
E mai bine că eşti în viaţă ca să porţi insigna.
Nu mă înţelege greşit, şi eu l-am vrut mort pe Stark.
Însă nu aşa se fac treburile aici.
I-ai jignit pe toţi poliţiştii din oraş,
şi, noi toţi, aveam dreptul să fim acolo, la fel ca şi tine.
Am înţeles.
Eşti un poliţist bun, Hank.
Însă eşti mult mai bun când lucrăm, cu toţii, împreună.
Astea sunt gloanţele pe care le-am scos din Stark.
În raportul balistic se spune
că a fost unul de calibrul 577 şi două de calibrul 600,
fabricate în Anglia, acum 100 de ani.
- Pentru ce armă sunt? - Armă cu trei ţevi, foarte rară.
Fabricate pentru regii africani şi folosite la safari.
Cunoscută ca şi "arma elefant".
- Cine ar avea aşa o armă? - Şi eu aş vrea să ştiu.
Traducerea şi adaptarea: Felixuca şi Shadow
www.niftyteam.ro & www.titrări.ro Comentarii pe www.tvblog.ro