Hu hu huhurez, simt miros de sânge de englez...
Suntem în perimetru.
Compania de pază trebuie să reseteze alarma.
Vom verifica perimetrul casei.
Caut compania de pază.
Dispecer, avem o spargere. Nu ştim dacă sunt suspecţi înăuntru.
- Intrăm în perimetru. - Anunţaţi dacă aveţi nevoie de ajutor.
Recunosc numele. E judecător statal.
Nu mai este.
Dispecer, avem un omor deosebit de grav, circumstanţe speciale.
Victima este funcţionar statal, judecătorul Logan Patterson.
Se pare că intrarea prin efracţie s-a terminat foarte rău.
Mare păcat să moară aşa. A fost un judecător mare.
- La ce oră aţi intrat în casă? - Ora 22:22. Alarma a pornit la 22:13.
Avem ora estimativă a decesului.
- Martori? - Nimeni.
Am vorbit cu vecinii de lângă şi de vizavi. Nimeni n-a auzit nimic.
Soţie, copii? Stă cineva cu el?
Locuia singur. Soţia i-a murit acum trei ani. Nu are copii.
Am găsit o armă pe podea. N-am atins-o.
Walther 0.32. Am verificat seria, aparţine judecătorului.
A cumpărat-o în 1995 şi are permis.
- Cartuşe? - Unul. Sub scaun.
Măcar a apucat să tragă o dată. Aţi găsit glonţul?
Nu e în pereţi şi tavan. Geamurile sunt intacte. Dacă n-a ieşit pe uşă...
- L-a lovit pe ucigaş. Sânge? - O grămadă. În jurul judecătorului.
Dacă făptaşul a fost lovit, are nevoie de îngrijire.
Să punem în vedere spitalelor, clinicilor...
Întrebaţi informatorii despre chirurgii care lucrează neoficial.
Incredibil. Va supăra o mulţime de persoane.
Cred că nu e doar o violenţă la întâmplare.
Sunt multe feluri mai uşoare de a ucide pe cineva
decât să-i îndeşi un ciocănel pe gât.
Patterson a fost unul din cei mai buni judecători.
A lucrat la multe cazuri periculoase.
A fost judecător peste 30 de ani.
Am cerut toate dosarele judecătorului.
Începeţi cu cele mai recente şi vedeţi dacă există ameninţări reale.
Şi-a făcut mulţi duşmani de-a lungul anilor.
Domnule, am găsit o amprentă pe ciocănel.
Să aflăm cui aparţine.
Comentarii pe www.tvblog.ro Thanks www.addic7ed.com
- Ai aflat ceva? - Da. Nimic important deocamdată.
Am comparat cazurile judecătorului cu cei eliberaţi condiţionat de curând.
Am găsit trei eliberaţi în ultimele şase luni.
Lester Cambridge, eliberat de la Powder River,
Scott Teller, de la Santiam acum şase săptămâni
şi Jamal Shutter...a ieşit de Paşte.
- S-a întors vreunul în Portland? - Toţi trei. Nick le verifică alibiurile.
Griffin.
Sunt la computer. Trimite. Mulţumesc.
Ştim a cui e amprenta din casa judecătorului. Cineva din marină.
- Unul din cei eliberaţi? - Nu. Vince Chilton. Fără cazier.
Vezi dacă găseşti permisul de conducere.
L-a reînnoit acum două luni. Are adresă de Portland.
Bun, să mergem.
Duceţi-vă.
Poliţia Portland!
Haide!
Liber în bucătărie.
Liber în dormitor.
Totul e în ordine.
Am asigurat perimetrul, dar aveţi un cadavru înăuntru.
Frate!
- Vince Chilton? - Se pare că da.
- De la care mână era amprenta? - De la cea pe care n-o are.
Ucigaşul a avut nevoie de o mână de ajutor şi a primit-o de la Chilton.
A vrut să-l găsim.
Înseamnă că ucigaşul are legătură cu amândoi.
Ceas de femeie. Purtat invers.
Pare destul de vechi. De anticariat.
Chilton nu pare genul interesat de ceasuri vechi de femei.
E gravat. "Pentru Mary, cu dragoste, mama".
- Sigur nu e al lui Chilton. - Trebuie s-o găsim pe Mary.
- Să sperăm că Mary n-are legătură. - Poate aflăm ce-i cu ceasul.
Nick cunoaşte pe cineva priceput la ceasuri.
E îngrozitor de devreme.
- Poţi să verifici un ceas vechi? - Mă suni în legătură cu ocupaţia mea?
- S-ar putea să te taxez. - Am găsit unul la o victimă decedată.
- Sunt cu partenerul meu. Venim la tine. - Pricep.
Poartă-te frumos, pune-ţi pantaloni.
Bună dimineaţa. Nu chiar aşa de bună dacă a murit cineva.
Dar intraţi.
- Mulţumim pentru ajutor. - Cu plăcere.
Îmi place să ajut... poliţia de câte ori pot.
- Despre ceasul acesta trebuie să ne spui. - Lusina. Foarte frumos.
Am să intru acolo şi am să verific câteva detalii.
- Vă supăraţi dacă... - Criminaliştii l-au văzut. Poţi să-l iei.
Mecanism Valjoux.
72 C, să fiu mai exact.
Calendar triplu.
Frumuseţe pură.
Priviţi.
Ramificaţie triplă. Zi, dată, lună pentru nespecialişti.
- Făcut probabil prin anii '30. - Dar gravura?
Profesionistă. Putea fi făcută de orice gravor, oricând, oriunde
- Ce tragedie. - Ce e?
Un idiot a pus lipici în mecanism.
Ceasul e distrus. Îmi vine să plâng.
- De ce-ar face cineva aşa ceva? - Să-l oprească.
Poate a vrut să-l oprească la o dată anume.
Lipiciul face cu siguranţă treaba asta.
- 11 martie, ora 10:15. - Poţi să ne spui cine e proprietarul?
Poate seria originală a mecanismului sau a reparaţiei.
Dau nişte telefoane. Oricine l-a reparat
- ...îşi va aminti de el. - Cât va dura?
Câteva minute dacă au actele. E cafea în bucătărie, serviţi-vă.
Nick, ştii unde este.
De când mi-aţi percheziţionat casa.
Îţi aminteşti? Dacă nu, e chiar în capătul holului.
Da, parcă îmi amintesc.
Acolo în bucătărie.
- E cam ciudat, nu? - Îşi petrece viaţa reparând ceasuri.
- Unde o fi ţinând ceştile de cafea? - Crezi că 11 martie are vreo legătură
- ...cu Vince Chilton? - Sau cu judecătorul.
- Dar cu numele de pe ceas? - Poate că 11 martie îi leagă pe toţi trei.
Poate pe toţi patru. Şi pe ucigaş.
- Dar 11 martie în ce an? - Poate avem de-a face cu un ucigaş zodiac.
Am aflat ceva.
Se pare că ceasul a fost cumpărat prima dată în 1933
de Steven Armstrong. L-a făcut cadou de nuntă soţiei lui.
- 1933? Acum cine îl deţine? - Am aflat tot trecutul.
Şi e minunat, dar trebuie să ştim cine e acum proprietar.
Înţeleg. Bine. Doar faptele, nu?
Ceasul a fost reparat ultima dată aici în Portland. Acum două luni.
- Pentru Mary Robinson. - O cunoşti?
Dacă e aceeaşi Mary Robinson, da. Procuror adjunct, s-a retras acum un an.
Am lucrat la multe cazuri împreună cu ea. Am un presentiment rău.
- Mersi. - Oricând.
- Aţi găsit-o? - I-am găsit cadavrul.
Ucigaşul i-a tăiat limba... şi a pus-o în balanţă.
Care e mesajul de data asta? Balanţa justiţiei?
Nu.
Ea e mesajul.
Chiar Mary Robinson.
Ştiu cine e criminalul.
Acum 5 ani a fost o triplă omucidere.
Jack Lambert, soţia lui şi fiica lor de şapte ani au fost răpiţi de acasă,
duşi într-o carieră abandonată de lângă Tigard
şi torturaţi două zile. N-o să uit niciodată locul faptei.
Îmi amintesc cazul. Oleg Stark a fost ucigaşul plătit.
Era suspectat de crimă în Illinois, Kansas şi Colorado.
De data asta a fost personal. Jack Lambert era asociat cu Stark
şi ştia că Stark cerea să fie plătit în aur.
Se pare că Jack a aflat unde a ascuns Stark aurul şi l-a furat.
- A fost omor din răzbunare. - De asta a fost neglijent. Era furios.
Nu dădea doi bani pe cei pe care îi omora.
Stark a lăsat o monedă de aur...
aşa am ştiut că el a fost. A fost judecat în Portland
dar a fost trimis în California la Pelican Bay.
- Cum a ieşit? - Acum 24 de ore, Stark a evadat.
Era transferat la spital şi a profitat.
A rupt picioarele medicului şi a băgat doi gardieni în comă.
- De ce n-am ştiut că Sark a evadat? - Ştirea s-a dat întâi în California.
Au crezut că îl prinseseră şi n-au anunţat decât când dispăruse de mult.
Din dosarul medical al lui Stark:
"Deţinutul arata semne de analgezie congenitală,"
"afecţiune genetică rară care omoară terminaţiile nervoase,"
"durerea fiind dificil de procesat. În plus,"
"structura osoasă a lui Stark este anormal de densă."
În principiu, e foarte greu de lucrat cu individul ăsta.
Care e legătura lui Stark cu judecătorul, Vince Chilton şi Mary Robinson?
Judecătorul a prezidat procesul, Mary Robinson a fost procuror.
Vince Chilton a fost prim-jurat şi a înmânat verdictul judecătorului.
Vă amintiţi data şi ora de pe ceas?
11 martie, ora 10:15. În acel moment, Stark a fost condamnat
la 300 de ani de închisoare. Ştiam că e ceva,
dar n-am pus cap la cap până n-am văzut cadavrul lui Mary.
Înseamnă că acum vine după tine, tu fiind poliţistul care l-a arestat.
- Am să-l prind pe ticălosul ăsta. - Nu, intri în custodie de protecţie.
- Nu fug. - A ucis deja trei oameni.
- N-am de gând să pierd un poliţist. - A ucis mai mulţi.
Eu nu risc şi nici tu.
Înţeleg de ce vrei să pui mâna pe el. Aş simţi şi eu la fel.
Dar eu decid, nu tu, custodie de protecţie.
Odată evadat, Stark trebuia să se mişte repede. Să verificăm maşinile furate,
agresiunile şi spargerile de aici şi până la frontieră.
Treceţi la treabă.
Ştii că a fost împuşcat de trei ori şi înjunghiat de două?
Da, ştiu.
Hank... căpitanul face ce crede că e corect.
Ce e corect pentru el nu e corect pentru mine.
Lasă-ne 24 de ore să vedem dacă reuşim să-l prindem.
Cred că am găsit ce căutaţi.
Un bărbat de 68 de ani a raportat că i s-a furat maşina
pe I-5 aproape de graniţa cu California.
Făptaşul, cu semnalmentele lui Stark, a plecat
cu Cadilacul lui din '92, cu numărul de înmatriculare 807 IHO.
Dacă maşina aceea e în Portland, o vom găsi.
- Doamnă. - Ce faci?
- Vă ajut să treceţi strada. - Mulţumesc, tinere. Eşti foarte drăguţ.
Dumneata conduci. Să mergem.
- Ce ştii despre Stark? - Ce vrei să spui?
De unde este? Are familie?
- Poate îl găsim. - Asta a fost cel mai ciudat lucru la el.
Nu părea să fie de undeva.
Nu se ştia unde s-a născut, nu se ştia nimic de vreo familie.
De parcă ar fi căzut din cer.
Am găsit Cadilacul. Sau ce-a mai rămas din el.
Aruncat în aer vizavi de un parc din oraş.
- Intersecţia străzilor 20 cu Belmont. - Stai puţin.
Nu e aproape de vechea ta casă?
Locuiam la o stradă depărtare pe când lucrăm la cazul lui Stark.
Cred că e semnalul meu.
Hank, nu pleci nicăieri.
- Căpitane! - Cel mai sigur loc e aici în secţie.
Să mergem.
Martori?
Erau vreo două persoane când am ajuns noi. Şi câteva în parc.
- Nimeni nu ne-a spus nimic. - Aţi determinat cauza?
E evident că cineva a făcut-o intenţionat. N-a încercat să ascundă.
A deschis rezervorul, a îndesat ceva înăuntru.
- A aprins chibritul şi a plecat. - Plăcuţa de înmatriculare
- ...se potriveşte cu cea a maşinii furate. - E Stark.
Mulţumesc.
Dacă mai aveţi nevoie de ceva, anunţaţi-ne.
Analgezie congenitală.
Oase anormal de dense.
Scumpo?
Juliette?
- Unde eşti? - În drum spre casă
cu ravioli proaspăt. Unde eşti?
Sunt la bucătărie.
Bine. Fierbe apa pe aragaz.
- Vin imediat. - Aşa o să fac.
Ai naibii ratoni.
El unde e?
Unde e?
Grimm.
Nick!
Fugi, fugi!
Nick.
Sună-l pe Hank. Trebuie să-l suni pe Hank.
Are trei coaste fracturate şi un umăr dislocat
pentru a continua cu o contuzie uşoară.
Nimic rupt, totuşi. E foarte norocos.
Mulţumesc.
Am unităţi postate aici la spital
şi în faţa casei tale, 24 de ore.
Şi te va conduce o escortă acasă.
Tipul ăsta nu se va apropia de tine, îţi promit.
- Ştii cine a făcut asta? - Da.
Fiecare poliţist din oraş îl caută.
Crede-mă, va plăti pentru ce a făcut.
Juliette.
Unde mi-e porţia de ravioli?
Am aruncat apa.
Da, aşa ai făcut.
Probabil că mi-ai salvat viaţa.
Îmi pare rău.
Nu e vina ta.
Îmi pare rău, Juliette, este.
S-a întâmplat în casa noastră.
Cu tine.
Voi fi bine. La fel şi casa.
Nick, trebuie să te odihneşti.
Te iubesc atât de mult.
Şi eu te iubesc.
Du-te la culcare.
Mă voi întoarce dimineaţă.
Chiar mă bucur că ai sunat.
Am aflat o grămadă de alte informaţii
despre ceasul ăla. Da, a fost...
Ce?
Vrei să stau înăuntru cu tine?
Nu, nu. Sunt... sunt...
Sunt bine. Am o groază de făcut.
Vom fi chiar afară.
Vom avea două maşini, câte una pe fiecare stradă,
cu toate intrările acoperite.
Noapte bună.
Fugi!
Stark s-a dus după Nick la el acasă.
Trebuie să-l fi urmărit acasă
după ce a aruncat în aer maşina.
Probabil că a urmărit toată treaba aşteptându-mă.
- Când n-am apărut, mi-a atacat partenerul. - Da.
Cam asta am crezut şi noi.
Juliette era acolo?
Da, o parte din timp. Un lucru bun totuşi.
Dacă ea n-ar fi venit acasă, cine ştie?
- Ea e bine? - Ea n-a fost rănită.
Ticălosul naibii.
- Hank. - Mă duc să-l văd pe Nick.
Hank, va fi bine.
Nu-l poţi ajuta deocamdată.
Nu rămân aici.
Asta-i responsabilitatea mea.
Şi siguranţa oamenilor mei e responsabilitatea mea.
Uite, vreau să-l prindem pe Stark la fel de mult ca tine,
dar n-am să mai pierd încă un om făcând asta.
Nu se va opri până nu mă v-a prinde.
Singura cale ca nimeni să nu fie rănit,
e dacă fac asta singur.
Dacă el crede că eşti singur?
Ce tot spui?
Aranjează o capcană...
- Cu tine ca momeală. - Cum?
Blocaj stradal, bandă cu ţepi,
unităţi SWAT peste tot, alege un loc pe care să-l putem controla.
Ridge Crest Pass. Un drum cu două benzi.
O intrare, o ieşire. Ar putea merge.
Dar va trebui să-l aduc acolo.
Stark l-a atacat pe Nick cu un motiv.
Nu să-l omoare, dar ca să te atragă pe tine.
Ştie că te vei duce să-l vezi.
Bine. Atunci îl vom lăsa să creadă că a mers.
Cum am spus, mă duc să-l văd pe Nick.
Unde e?
Nu ştiu ce visai,
dar nu putea fi bine.
Cine ţi-a făcut astea?
Era mare. Şi...
Are o boală genetică rară.
Îi va omorî nervii şi...
- Oase anormal de dense. - Siegbarste.
Căpcăunul de bază.
Spui că ai văzut unul aici în Portland?
- Da. - Omule.
Am un nod în stomac.
Siegbarste sunt cei mai răi.
Adică, din fericire, sunt foarte rari,
dar dacă dai vreodată de unul...
Cred că ai dat...
Ai mai avut de-a face cu vreunul înainte?
Da. Când eram copil.
Adică, n-am avut de-a face cu el direct.
A venit după un vecin de-al meu, la două case mai jos.
Fiul lor, Freddy, era amic de-al meu.
Tipul ăla l-a bătut de moarte pe tatăl lui Freddy în propriul său garaj
şi apoi i-a folosit sculele ca să...
Ştii... Crede-mă,
eşti norocos că eşti în viaţă.
- Îl urmăreşte pe Hank. - Pe Hank? De ce?
El l-a băgat în închisoare.
Da. Aşa înţeleg.
Tipii ăştia duc ura cu ei în mormânt.
Şi de obicei e mormântul tău.
- Trebuie să-l opresc. - Succes.
Uită-te la tine, te-a băgat deja în spital, omule.
Siegbardte sunt greu de ucis.
Nu numai că au oase cu adevărat dense,
au pielea groasă şi o duhoare corporală
ce poate opri un tren.
- Nu sunt nemuritori. - Nu, nu sunt nemuritori,
dar pentru a doborî unul,
trebuie să te apropii destul de mult
înainte de a-ţi lua capul.
Dacă nu cumva desigur, ai nişte Siegbarste gift.
- Ce? - Gift.
Cuvântul german pentru otravă,
lucru pe care l-am găsit mereu cam ciudat pentru Crăciun, dar...
marfa asta e atât de rară.
Adică, ai putea căuta întreaga viaţă
şi să nu găseşti niciun pic.
Creşte pe partea nordică a copacilor
chiar sub linia pădurii
- în România sau aşa ceva. - Cred că am puţină.
Ce fel de medicamente ţi-au dat, omule?
De la mătuşa mea.
Ce face?
Le calcifiază oasele.
Cam spulberi căpcăunul din interior.
Şmecheria e ca otrava să ajungă în ei.
Cred că ştiu cum să fac asta.
Este o puşcă. E făcută pentru aşa ceva.
Vreau să te duci s-o iei.
Bine... spuse el, puţin cam simplu.
Bine, e o rulotă.
Doamne.
Tată...
jur pe Dumnezeu, fac ce trebuie.
Bine...
Unde-i asta?
Siegbarste, Siegbarste...
Nu, nu e asta.
Iată-te.
Da...
Duhoarea va rămâne pe mine o vreme.
Bine, marele dulap...
Asta-i...
grozav!
Asta-i complet ciudat.
E o puşcă mare.
Puşcă mare, gloanţe mari.
Nici măcar nu ştiu de unde să încep.
Poţi începe prin a-mi spune ce dracu faci aici.
Trebuia să fii închis.
N-a mers.
Ce mai faci?
M-ar face să mă simt al naibii mult mai bine
dacă te-ai întoarce la secţie.
E în regulă. Îl aducem pe Stark.
Cum?
Aruncându-i o mică momeală.
Cred că ştiu cum îl putem doborî pe tipul ăsta.
Căpitanul are deja un plan.
Ar trebui să-l conduc pe Stark
la un blocaj rutier pe Ridge Crest.
Toată lumea va fi acolo aşteptându-l, şi s-a terminat.
- Simplu. - Hank, ascultă-mă.
Tipul ăsta...
nu e normal.
Ştiu ce fac.
E ceva ce nu ştii.
În timpul procesului lui Stark, am făcut ceva.
A avut un avocat bun.
Tot ce le trebuia juraţilor era o îndoială rezonabilă
şi monstrul ăsta urma să plece.
Am urmărit o pistă,
o casetă de supraveghere de la un fast food din partea cealaltă a oraşului.
Tipul arăta destul de asemănător cu Sark
pentru a-i da poate un alibi.
A fost un fals.
Stark l-a pus chiar el pe tip acolo.
Dacă un jurat ar fi decis că era Stark,
întreg cazul ar fi fost pierdut.
N-am putut lăsa să se întâmple asta.
Şi nici Mary Robinson n-a putut.
Ai pierdut caseta?
A fost cumva prost plasată în drum spre biroul procurorului.
Niciunul dintre noi n-a spus vreodată ceva despre asta.
Dar acum ştii şi tu.
Sunt ultimul pe care Stark îl învinovăţeşte
aşa că o să termin asta unde a început.
Te duci la carieră în loc de Ridge Crest.
Cel puţin, nu va fi nimeni rănit.
Aşa că dacă întreabă cineva, poţi spune că ai încercat să mă opreşti.
Nu, Hank. Hank!
Nick.
Omule, uşurel.
Da, îţi aduc puşca chiar acum.
Cum adică Hank părăseşte spitalul?
Da. Hank părăseşte spitalul.
Se pare că se duce la maşină.
Vrei să-i dau puşca?
Ştie măcar despre armă?
Dacă nu ştie de armă, nu îi...
Deja a plecat, cum ar trebui să-i dau arma acum?
În regulă, bine, bine, voi face tot posibilul.
Ce ar trebui să fac acum?
Opreşte-te.
Eşti arestat.
Pune mâinile la ceafă, cu faţa la pământ.
Chiar îmi place locul pe care l-ai ales.
Am multe amintiri frumoase de aici.
Taci şi culcă-te la pământ!
Mă auzi?
Doamne.
Îmi datorezi cinci ani.
Voi spune ultima oară...
La pământ.
Hai să terminăm asta.
Rămâi unde eşti.
Rămâi unde eşti!
Bine, e timpul să plec.
E timpul să plec.
Sunt detectiv Griffin.
Vreau să raportez...
împuşcături.
S-a făcut.
Hank e în regulă.
Eu? Voi trăi.
Da, ne vedem.
Stark e mort.
Tu l-ai ucis?
A făcut-o cineva, dar n-am fost eu.
Cine?
Aş vrea să ştiu.
Îi sunt dator.
Mă bucur că eşti bine.
Şi eu.
Eşti norocos să fii în viaţă.
Făcând o astfel de cascadorie, ar trebui să-ţi iau insigna.
Dacă o vrei, o poţi lua.
Prefer să te am în viaţă şi purtând insigna.
Uite, nu mă înţelege greşit şi eu l-am vrut mort pe Stark.
Dar nu aşa lucrează departamentul ăsta.
Ai insultat fiecare poliţist din acest oraş
şi aveam la fel de multă dreptate să fim acolo ca şi tine.
Bine. Am înţeles.
Eşti un detectiv bun, Hank.
Dar eşti mult mai bun când lucrăm cu toţii împreună.
Astea...
sunt gloanţele scoase din trupul lui Stark.
Conform celor de la balistică,
e unul de calibrul 577 şi două de 600 gloanţe Nitro-Expres de puşcă
făcute în Anglia acum o sută de ani.
Ce fel de puşcă e asta?
Cu trei ţevi, foarte rară.
Făcute în principal pentru regi pentru safari în Africa.
Cunoscută că puşca pentru elefanţi.
Cine dracu ar fi avut o armă ca asta?
Asta e ceva ce aş dori foarte mult să ştiu.
Traducerea şi adaptarea: Dorula/SubTeam
Comentarii pe www.tvblog.ro