Din episoadele anterioare...
- Anna? - Michael?
A fost amuzant să fim căsătoriţi.
- Clinica Sanando. - Cu Anna Paul, vă rog.
Dr. Paul a murit acum două săptămâni.
Erau nişte copii care se jucau.
Mingea lor s-a dus în stradă. Nici n-am văzut maşina.
Ai de gând să-l închizi?
- De când eşti aici? - De ceva timp.
Dar n-am vrut să te trezesc.
De aia te-ai întors din...
din lumea de dincolo... să-l priveşti pe fostul tău soţ cum doarme?
Unde mergi când nu eşti aici?
Nu ştiu.
Sunt aici şi... apoi dispar.
Şi dacă aş avea controlul, n-aş vrea să vin să te privesc având un coşmar.
Cine spune că am avut un coşmar?
Te-ai agitat şi te-ai răsucit un pic. Ce-ai visat?
Eram la clinică şi ştiam că am un pacient. Mergeam din salon în salon,
dar... n-am putut găsi pe nimeni.
- Şi după aceea? - Am găsit un bărbat.
Era cam de vârsta mea,
semăna... cu mine.
A deschis gura să vorbească, dar...
- Michael vrei să vorbeşti... - ...s-a transformat în Kate şi
mi-a spus să trec la treabă, ceea ce am să şi fac acum.
Data viitoare când vii să mă spionezi, poţi măcar să pui de cafea?
Te rog...
Cum te-ai ales cu vânătaia asta?
Am încercat o mişcare nouă şi n-am reuşit-o.
Cred că mi-am rupt o coastă.
Unde s-a întâmplat?
Pe un şantier de pe strada noastră.
Care avea un mare semn cu "Nu intraţi" pe gard, aşa-i? Scoate-ţi cămaşa.
Mai arunc o privire.
Te dai mult cu skateboardul, Steven?
Cât pot de mult. Dar e prima oară când mă rănesc foarte rău.
Trebuie să fi fost o cădere pe cinste.
Nu trebuie să spuneţi tatălui meu, nu?
Dacă mi-am rupt o coastă...
N-o să te mai lase să te dai cu skateboardul.
Are multiple vânătăi în diferite stadii de vindecare şi spune că a căzut.
Iar skateboardul pare nou-nouţ.
Dacă ai fost medic de familie, nu te schimbi.
Şi neurochirurgii au ochi.
- Ai idee cine-l bate? - Pare neliniştit de discuţia cu tatăl lui.
Am o idee.
- Bună. Aţi venit pentru Steven? - Da, sunt Ben Tucker.
Am primit un telefon.
- Se simte bine? - Sunt dr. Sykora.
Eu v-am sunat. Steven e bine, dar nu-l putem trata fără consimţământul dvs.
Vă rog să semnaţi aici.
Ştiţi, noi avem asigurare.
- Poate ar fi mai bine să-l duc... - Într-un loc mai drăguţ?
A căzut cu skateboardul. Câteva zgârieturi şi vânătăi. Nimic serios.
Semnaţi formularul.
Grozav. Luaţi un loc, iar eu îl aduc în câteva minute.
Vă mulţumesc.
- I-ai văzut articulaţiile degetelor? - Da, se pare că a lovit pe cineva.
Eu chem poliţia şi tu încearcă să scoţi de la Steven ce s-a întâmplat în realitate.
- Ce e cu el? - Chestia asta îmi mănâncă banii! Haide!
- Du-te dracului! - Domnule Tucker, calmează-te!
Dă-mi drumul!
- Te-ai tăiat la picior. - Tată?
Steven, întoarce-te în cabinet.
El ce caută aici? L-aţi chemat?
Vino. Nu-i nimic.
UN OM ÎNZESTRAT Sezonul 1 Episodul 7 "In Case of Exposure"
Subtitrarea BlackAmber Sincronizare WEB-DL: Polux www.titrari.ro
Pariez c-o să fie bine. Pot să-mi iau fiul şi să plec?
Doar dacă vrei să faci o infecţie zdravănă. Te-ai dat destul de rău la automatul acela.
Cred că eşti cu adevărat dependent de ciocolată.
În ultimele luni...
pare că totul mă scoate din minţi.
Puteam să ignor multe lucruri... pur şi simplu nu mai pot.
Nu ştiu ce se întâmplă cu mine.
Ai spus dr. Holt că patinezi mai mereu. Şi că nu prea cazi.
Da, aşa este.
Atunci cum se face că skateboardul arată de parcă n-a fost folosit niciodată?
Nu ştiu.
Te simţi stresat?
Da. Sunt. Conduc o maşină de oraş pentru Naţiunile Unite, diplomaţi străini.
Unii sunt foarte greu de suportat.
- Stresul te face să loveşti pereţii? - Nu.
S-a întâmplat când făceam o pană.
Tatăl tău şi-a cam pierdut cumpătul. Se întâmplă des?
În ultimul timp.
Înainte era întotdeauna calm, dar...
acum câteva luni a început să se înfurie din orice.
Aşa te-ai ales cu vânătăile astea?
Ai terminat? Pot să-l iau pe Steven şi să plecăm?
Trebuie să te bandajez.
E soţia mea. Bună, Julie.
Pot să te ajut dacă-mi spui adevărul.
M-a lovit.
- Azi dimineaţă? - Şi săptămâna trecută.
I-am împrumutat cardul de credit să descarc nişte muzică.
Chiar dacă mi-a zis că pot, când a aflat, s-a înfuriat dintr-o dată.
Şi tu ai venit aici ca să nu afle.
Ai cumpărat skateboardul să-ţi susţină povestea.
Nu. Doar un mic accident. M-am tăiat la picior.
Medicul l-a cusut şi cred că s-a dus pe hol să caute ceva pentru bandajat.
Pai... e o dărăpănătură.
Şi doctorul e arogant.
Trebuie să închid, iubito. S-a întors.
- Nu m-ai văzut stând aici? - Nu, cred că nu.
Trebuie să-ţi fac un control la ochi.
Uită-te la mine. Dureri de cap în ultima vreme?
Da. Am crezut că asta se întâmplă
când nu-ţi poţi plăti facturile.
Ai avut probleme cu vederea periferică în ultima vreme?
Ieri era să lovesc un taxi.
Unde e "cel mai grozav tată din lume"?
E în spate, dar avem o problemă mare.
- Mai mare decât bătaia fiului lui? - Are nevoie de un RMN.
O să facă unul la închisoare după ce-l arestăm.
Pierderea vederii poate progresa rapid.
- Vreţi să-l duc la Regional? - Avem o opţiune mai rapidă.
- Care anume? - Să-ţi dau un indiciu.
Are multe ferestre şi scrie numele tău peste tot.
Duceţi-l la Holt Neuro.
- El cine e? - Tu cine eşti?
Nu-i aşa că eşti fermecător? Nu te ambala prea tare.
Pregăteşte-l pentru RMN. Mergeţi cu el.
Un alt pacient de la minunata ta clinică.
O să plece foarte repede.
Cât i se face RMN puşcăriaşului, tu ai un pacient în birou.
VIP. Şeful departamentului de pompieri, John Hawthorne.
Spune că îl supără durerile de cap.
Şef Hawthorne. Sunt Michael Holt.
- Mersi că ţi-ai făcut timp pentru mine. - Cu plăcere.
Ea e Gemma Krauss, printre cei mai curajoşi pompieri. Ea m-a adus aici.
Am spus asistentei tale că am dureri de cap, dar nu e adevărat.
Pe Gemma trebuie s-o consulţi.
Îmi pare rău că te-am minţit să te aduc, dar ai refuzat să mergi la medic.
Pentru că n-am nimic.
Te opreşti în mijlocul propoziţiei, nu-ţi duci gândurile până la capăt...
Gemma, mă îngrijorezi.
De când se întâmplă?
- Exagerează. - De trei luni.
Trebuie să se întoarcă la serviciu săptămâna viitoare, dar perfect sănătoasă.
Vă sun să mă puneţi la curent.
Şefule...
Şefule!
- Ia loc. - Îmi pare rău. E...
Exagerează.
El şi tata se cunosc de când erau cadeţi.
Mereu a fost ca un al doilea tată pentru mine.
Îi pasă, ceea ce e frumos, dar câteodată e un adevărat ghimpe în coastă.
Problema pe care o ai... cât de des s-a întâmplat?
De două sau de trei ori.
Bine, de patru sau cinci ori.
Ai dureri de cap? Ameţeli, amorţeli, greaţă?
Nu, nu... nu.
- Sunt doar trei. - Am avut greţuri.
Dar a fost de la gastroenterită.
Medicul departamentului mi-a dat Ondansetron şi mi-a trecut.
- Mai iei alte medicamente? - Nu.
De când am fost rănită, n-am mai lucrat normal.
L-am dădăcit pe şef.
Dar mă întorc la datorie peste o săptămână.
Trebuie să-ţi fac nişte analize, inclusiv puncţie spinală.
- Pentru nişte goluri? - Vreau să elimin problema infecţioasă.
Pompierii intră în situaţii periculoase. Canalizări sparte, zone contaminate.
Da. Ştiu prin ce trecem. Dar ascultă...
Eu n-am mai fost la un incendiu de trei luni.
Abia aştept să mă...
... să mă...
Gemma?
... să mă întorc...
... să mă întorc acolo.
Deci şeful nu şi-a imaginat.
Nu, dar odată ce trece, nu mai am nimic.
- Nu şi din perspectiva mea. - Dr. Holt.
- RMN-ul e gata. - S-o pregătim pe dra Krauss
pentru o tomografie şi ia-i consimţământul pentru o puncţie lombară.
- Ea e pacienta? - S-au întâmplat şi lucruri mai ciudate.
Ai aflat ce am?
Ai un tip de tumoră cerebrală numită meningiom.
Marginile neregulate sugerează că e malignă.
Am tumoră cerebrală?
Presează amigdala. E partea din creier care controlează emoţia.
Spuneai că erai destul de... calm acum câteva luni, nu?
Când o vom scoate, ieşirile violente vor dispărea.
Bine?
Ben, ai auzit ce-am spus?
Las-o înăuntru.
Poftim? Mai ai vreo două luni de trăit, cel mult.
Dar poţi paraliza înainte să te omoare...
Te-am auzit. Înţeleg.
Vreau să mă laşi să mor.
Ben, ar trebui să te mai gândeşti. Operaţia îţi poate salva viaţa.
- Ben! Ce se întâmplă? - E soţia ta?
Îmi pare foarte rău, Julie.
- De ce l-ai lovit pe Steven? - Vorbiţi după ce-l arestez. Secţia 3.
- Răspunde-mi! De ce? - Doamnă Tucker. Doamnă Tucker!
Acum câteva ore, soţul meu s-a tăiat la picior şi acum e arestat şi adus aici.
Ce se petrece?!
Nu pot vorbi despre diagnostic fără permisiunea lui.
Spune-le.
Presupun că aţi observat crizele de furie ale lui Ben.
- Ar fi greu să nu le observăm. - Sunt cauzate de o tumoră cerebrală.
- Ben are cancer? - Tata... o să moară?
Fără tratament, cu siguranţă e fatală. Dar dacă scot tumora,
are multe şanse să redevină persoana care a fost.
- Deci o să-l operaţi? - Nu.
- De ce? - Nu ştiu. Pe el să-l întrebaţi.
- E-Mo, îţi mulţumesc pentru că ai venit. - Salut.
M-am întâlnit cu un fotbalist care a fost dat afară
- ...pentru că nu mai ştie să fie corect. - Serios? Am o pacientă pentru tine.
Un pompier cu simptome neurologice
după ce a fost rănită acum ceva timp în incendiul din Str. 27.
Grădiniţa? Da, am auzit de el.
Restul analizelor sunt normale, dar poţi să faci
o puncţie spinală şi să-i afli povestea în acelaşi timp.
Ştii că-mi place un public fascinat.
Eşti neurolog şi psihiatru?
Mi-a plăcut atât de mult rezidenţiatul încât l-am făcut de două ori.
Să ghicesc. Şeful a sunat şi a adăugat "nebună"
pe lista mea de probleme.
Dacă te face să te simţi mai bine, acum port doar halatul de neurolog.
Puncţia spinală e specialitatea noastră.
Aşadar...
...îţi voi introduce acest ac, bine?
Crezi că am cinci ani? Fă-o şi gata.
S-ar putea să doară puţin.
Am auzit că eşti... pompier.
Detaşamentul de pompieri 57.
Ai fost la incendiul ăla mare de pe East 27 de acum câteva luni.
La grădiniţă. Reţea defectă, a început la subsol.
- Eşti incendiator? - Nu. Sunt dependent de ştiri.
Am auzit că au fost salvaţi mulţi copii.
Ai auzit şi că au murit doi educatori?
Trebuie să fi fost îngrozitor.
O zi obişnuită la serviciu.
Am auzit şi că ai fost rănită.
De ce am impresia că tocmai ţi-ai pus halatul de psihiatru?
Tu eşti cea cu profesie periculoasă.
Ţine ştacheta sus.
După ce s-a stins focul, m-am întors la maşină,
am călcat pe un capăt de furtun şi mi-am rupt piciorul.
- Pare dureros. - Mai dureros a fost când m-am întors
şi am văzut toţi băieţii ţopăind într-un picior, imitându-mă.
- Ai raportat cuiva? - Departamentul are 11.000 de pompieri.
Numai 32 din ei sunt femei.
Crezi că aş face plângere de câte ori face unul o glumă proastă?
Cum arată lichidul spinal?
- Limpede. - Înseamnă că problema
- ...nu e bacteriană. - Dar ea nu e bine.
Nici n-a clipit când i-am arătat acul pentru puncţie.
Îşi tot freca indexul şi degetul mic de la mâna dreaptă.
Spunea că i-a fost greaţă de când a avut gastroenterită.
Şi a avut nişte goluri serioase cu mine.
Poate un parazit cerebral îi dă simptome psihologice.
Poate că nu e parazit, doar psihologic.
- Te gândeşti la TSPT? - Stă în rezervă de luni,
îşi vindecă piciorul şi înainte să se întoarcă face gastroenterită?
Răspunsul fiziologic clasic la ameninţarea de revenire într-un loc traumatic.
Pare să fie treabă de psihiatru.
Să ghicesc... clinica?
Mă cheamă datoria.
Du-o acasă în siguranţă.
- Ai fost rapid. - Ai pacient pentru mine?
Ce s-a întâmplat cu şoferul nostru înfierbântat?
Am găsit un meningiom care îi comprimă amigdala. Explică furia lui.
- Va fi altfel după ce îl scoţi, nu? - Refuză să mă lase să-l operez.
- E inacceptabil. - E alegerea lui. Ce vrei să fac?
Să-l farmeci, să-l intimidezi, convingi, linguşeşti, ameninţi, implori, mituieşti.
- Să continuu? - Am încercat.
- Va muri dacă nu-l operezi, aşa-i? - Da. Şi o ştie.
Dacă vrei tu să-l convingi, te rog.
Aşa-i, tu n-ai timp de pierdut cu cei care îşi irosesc viaţa.
Tu îi ajuţi pe cei care vor ajutorul tău.
Sunt unii chiar aici.
În timpul pierdut să-l urmăresc, aş putea trata pacienţi.
În vreo două luni de acum încolo, când vei auzi că Ben a murit
de la ceva care putea fi tratat de tine, cum o să te simţi?
- Bine. - Zău?
Un om pe care l-ai fi putut trata cu o mână legată la spate,
doar dacă el ar fi fost deştept să te lase.
Du-te şi găseşte-l.
Fă-o pentru toate automatele din lume.
- Nu prea pare să fie Top 40. - E postul meu favorit.
Aici se întâmplă mereu câte ceva.
Îmi dai voie?
De ce nu iei loc?
- Nu-mi plac scaunele. - Ştii ceva?
Nici mie.
Ai venit să-mi mai torni nişte chestii psihiatrice?
Hai să vorbim despre familia ta.
- Căsătorită, copii? - Celibatară.
Chiar ai de gând să...
Stau dacă stai şi tu.
Dr. Holt mi-a spus că şi tatăl tău a fost ca tine.
Pe vremea aceea erau pompieri.
Hai să mai vorbim despre incendiul de pe strada East 27.
- De ce? - Ai văzut lucruri îngrozitoare.
Poate că uneori simţi nevoia să le retrăieşti.
Dacă întrebi cumva dacă am frânturi de amintiri,
să ştii că n-am.
Singurele amintiri pe care le am sunt ale oamenilor pe care i-am scos,
cum frica lor s-a transformat în bucurie,
iar copiii din acel incendiu... n-au fost deloc diferiţi.
Deci munca ta nu te face niciodată să te simţi fără speranţă?
Cum am spus psihiatrului departamentului:
dacă aştepţi să mă vezi plângând, vei fi dezamăgit.
Aştept afară.
N-am cerut o vizită la domiciliu.
Ăsta e cumva domiciliul tău?
Am trecut pe aici
să te conving să nu te mai porţi ca un idiot.
Ţi-am spus deja, fără operaţie.
Înseamnă că eu sunt idiotul, deoarece nu înţeleg de ce un om preferă să moară
decât să facă o operaţie care îi salvează viaţa.
Pentru că o merit.
Nimeni nu merită cancer la creier.
Ba merită pentru ce-am făcut eu.
Ben, am scos tumori din oameni a căror viaţă nu valora o ceapă degerată
şi oameni care erau sfinţi.
Cancerul nu face discriminări.
M-am hotărât deja. Ai terminat?
Nu te mai purta ca un catâr încăpăţânat şi gândeşte-te la familia ta!
Le-ar fi mai bine fără mine.
Deci soţia ta te urmăreşte cum te sinucizi cu încetinitorul,
fiul tău te imploră să trăieşti, sperând să n-ai altă criză de furie
şi să-l învineţeşti iar.
O să fie o amintire amuzantă pentru tot restul vieţii lor.
Chestia asta din capul meu...
...ea mă face să fiu atât de furios?
E greu de crezut, dar da.
- Şi eşti sigur că o poţi scoate? - Fără nicio îndoială.
Bine.
Bine, vreau s-o operezi.
Vreau operaţia, dar... în caz că mor...
- Şi se află despre tot ce-am făcut... - Ce-ai mai făcut?
Vreau ca fiul meu să ştie că ceea ce s-a întâmplat în septembrie...
a fost doar un accident şi vreau ca tu să-i spui, bine?
Despre ce vorbeşti?
S-a întâmplat acum două luni.
Eram scos din minţi de furie.
Veneam de la serviciu cu maşina.
Ţipam la şeful meu prin telefon.
Eram atât de supărat.
Pe el, pe toată lumea.
O femeie, o femeie proastă
a fugit în stradă înainte să...
Am lovit-o...
şi nici măcar n-am oprit.
- Unde s-a întâmplat? - În Alphabet City.
Cum arăta femeia?
Era albă, avea părul roşu.
Avea un ecuson cu numele,
de la serviciu, cred.
Haide, Tucker. Te-a scos soţia pe cauţiune.
Mai faci operaţia, doctore?
Dr. Holt. Dr. Holt, te rog.
- Haide. - Dr. Holt, te rog ajută-mă.
- Michael. - Da.
- Nu eşti de serviciu azi. - Da...
- Care a fost cel mai rău pacient al tău? - Adică aşa ca o durere în coastă?
Vrei în ordine alfabetică sau după gradul de enervare?
Cineva care a făcut ceva de neiertat.
- Violator sau criminal sau... - Bătăuş de copii?
Ai refuzat vreodată să tratezi pe cineva?
Ideea că faci bine persoana să te facă să-ţi fie rău de la stomac?
Jurământul lui Hipocrate nu conţine fraza: "Să nu-i tratezi pe cei scârbavnici".
Poate că ar trebui.
- Te aşteaptă pacientul din sala 2. - Bine.
Michael.
Se pare că te preocupă ceva.
Un pacient... nu pot vorbi despre el.
Invoci privilegiul?
Cu o moartă? Cui am să spun... păsărilor?
Te-ai întrebat vreodată ce s-ar fi întâmplat dacă ai fi lăsat mingea?
- Ai fi luat-o după ce trecea maşina? - Nu.
Chiar nu te întrebi niciodată ce-ar fi fost dacă?
Îţi aminteşti cafeneaua aia oribilă de lângă UCSF?
Ground Level. Cafeaua era aproape la fel de rea ca numele.
Exact. Eu am gustat-o o dată şi am promis că nu mai calc pe acolo.
La un moment dat, mi s-a stricat filtrul de cafea şi a trebuit să mă duc.
Eu m-am ciocnit de tine şi am vărsat espresso pe partea din faţă a bluzei tale.
De asta n-are importanţă "şi dacă". Dacă nu mi s-ar fi stricat filtrul de cafea?
Michael, nu înţeleg. Ţii consultaţii sau nu?
Sala de aşteptare e plină, dacă vrei să consulţi.
Am trecut pe aici doar să vorbim.
Bine.
- Ai întârziat şi totul e vraişte. - Ce se întâmplă?
- Telefonul nu se opreşte din sunat. - Nu e clinica.
Nu, nu, deţinutul tău, Ben Tucker. Cinci apeluri de la el, trei de la soţie.
- Vrei să-l sun? - Nu încă.
- Mă întreb cine o fi. - Michael.
- Ţi-ai dat seama ce e cu Gemma? - Da, dar nu e TSPT.
Nu arată simptomele clasice.
- Să-i mai facem nişte analize. - Nu putem.
Acum vreo oră a auzit o alarmă dublă la scaner.
- A plecat fără voie. - Michael, e şeful Hawthorne.
Spune că e urgent.
- Gemma, ce s-a întâmplat? - Am crezut că pot să ajut.
- Trebuia să stai în clinică. - A venit aici la zece minute după noi.
Şi-a luat echipamentul şi a venit înăuntru după noi.
- Eşti curată, cred că n-ai reuşit să intri. - Am încercat, m-am străduit, dar...
mi se tot bloca mintea.
Şi nu puteam să fac nimic, la fel ca pe strada 27.
Atunci ai putut să faci, Gemma, ai salvat acei copii.
Dar pe educatori nu i-ai salvat.
N-a fost vina ei.
Ba da. A fost.
Puteam să-i salvez.
Găsisem copiii şi am auzit lovituri în uşă.
Am încercat s-o deschid, dar... trebuia să scot copiii.
Ai auzit educatorii?
Am crezut că am timp să mă întorc. Şi... a trebuit să iau o decizie.
Apoi s-a prăbuşit camera.
Le-am auzit doar urletele.
- Nimic din astea nu e în raportul tău. - Îmi pare rău, şefule, eu...
- Lasă. Trebuie să te ducem la clinică. - Haide, Gemma. Să mergem.
N-am putut să scriu în raport pentru că...
- Gemma? - Gemma. Gemma!
Adu o geantă medicală şi o trusă de intubare.
- Şi o targă. - Ce se întâmplă cu ea?
- Are o criză. Staţi acolo. - Suntem medicii ei. Ne ocupăm de ea.
Unde e targa?
Haide.
Ai lorazepam? Fenitoină?
- Ţine. - Şterge.
Bun, fac injecţia.
Gata.
Bine.
S-o întoarcem.
Aşa.
Are respiraţia superficială. Trebuie s-o intubăm.
Poziţionează-i falca.
Balonul de oxigen.
- Începe iar. - Îi mai dau o doză.
Gata.
Hai s-o ducem la Holt Neuro. La semnalul meu, băieţi.
Unu, doi trei. Sus.
- Are epilepsie. - E încă în criză.
Dacă mai rămâne aşa câteva minute, i se va prăji creierul.
Propofolul a oprit criza fizică, dar criza cerebrală continuă.
Am văzut aşa ceva la interacţiunea cu alt medicament, dar ea
nu ia decât ceva pentru greaţă.
Dacă nu cumva minte.
Adu geanta ei.
Poftim.
St. John's Wort... le ia ca antidepresive.
- Şi nu ne-a spus. - Dă-mi 20 cc de ciproheptadină.
Sindrom serotoninic?
St. John interacţionează cu medicamentul pentru greaţă, a mărit nivelul serotoninei,
cauzând golurile şi acum crizele.
Hai odată.
Funcţionează, funcţionează.
Şi... criza cerebrală s-a oprit.
O să trăiască pompierul tău?
Cu greu.
Am auzit că altcineva nu va fi atât de norocos... Ben Tucker.
De unde ai auzit?
Fiul lui, Steven, a sunat plângând. Voia să ştie
de ce nu l-ai sunat pe tatăl lui.
Ce te supără la cazul ăsta, Michael?
Ai spus că omul e un imbecil, dar n-a ucis pe nimeni.
Bine, trebuie să mă aşez.
Pur şi simplu nu înţeleg, Rita.
De ce merită cineva să trăiască...
Şi... cealaltă persoană?
N-a trăit.
Michael!
Ştiu două lucruri...
...decizii ca aceasta sunt...
...ei bine, peste nivelul meu.
Şi celălalt?
Vei lua decizia corectă.
Ce fel de doctor eşti?
Întâi îmi spui că o să mor
şi că vrei să mă salvezi, iar când sunt de acord, tu...
dispari.
Ben... am să te operez.
Da?
Dar trebuie să afli ceva
înainte să-ţi pui viaţa în mâinile mele.
- Femeia pe care ai lovit-o... - Ce-i cu ea?
... a fost soţia mea.
- Michael. - Vreau operaţia.
- De ce nu mi-ai spus? - Vreau să trăiesc.
Anna...
- Doctore, unde pleci? - Du-te cât poţi de repede la Holt Neuro.
Ne vedem acolo.
Pun al treilea litru.
- Cum sunt semnele vitale? - Tensiunea şi bătăile inimii
sunt stabile.
Nu se poate.
Am lovit ceva.
Tumora e expusă, dar acoperă artera cerebrală medie.
Dacă greşeşti, face hemoragie sau un cheag.
Ştiu.
Mă plăteşti când ai să-mi uzezi podeaua?
Scuze.
- Unde e mama ta? - S-a dus să ia cafea.
Vrei să iei loc?
Spune-mi cum era tatăl tău înainte să aibă crizele de furie.
Era minunat.
Când eram mic şi el începuse să şofeze, mă lua cu el
şi mă lăsa să stau în faţă.
Refuza clienţii dacă ei nu voiau să vin şi eu.
Am văzut tot oraşul de pe locul pasagerului.
Am cunoscut oameni din mai multe ţări.
Şi ai putut să petreci timpul cu tata.
De ce i-a luat atât de mult timp dr. Holt
să spună că îl operează pe tata?
Îi e teamă că nu-l poate face bine?
Pot să-ţi spun doar că,
atunci când spune că va îndrepta lucrurile,
dr. Holt se ţine de promisiune.
L-am găsit.
Cum te simţi?
Lamentabil.
Ce mi s-a întâmplat?
Astea.
Trebuia să spui că iei ceva pentru depresie.
Nu m-am putut duce la medicul departamentului să iau antidepresive.
Sunt singura femeie de acolo.
Să iau pastile ca să-mi pot face treaba?!
Gemma, antidepresivele nu te fac slabă.
Şi nici dacă eşti deprimată.
Eşti sigur?
Fratele meu s-a sinucis acum trei ani.
Era deprimat.
N-ar fi recunoscut. Refuza să ia tratamentul.
Singurul lucru slab pe care l-a făcut a fost că a renunţat.
Îmi pare rău.
Gemma, uită-te la mine.
Eşti norocoasă să fii în viaţă.
Faci terapie şi iei tratament corespunzător
şi vei vedea lumea în alt fel.
O s-o văd din spatele unui birou.
Sunt detaşată la administrativ pentru următoarea perioadă.
Adică pentru totdeauna.
Ai muncit din greu să ajungi unde eşti. Vei găsi tu ceva.
De exemplu?
Am pierdut singurul lucru la care ţineam.
Mai bine munca decât viaţa.
Nu m-am gândit niciodată că acestea două sunt separate.
Pot să vorbesc cu tine?
Lăsaţi-mă puţin cu doctorul.
Aşteptaţi afară.
Mulţumesc, amice.
Le-ai spus despre accident?
Nu.
Imediat ce ies de aici, mă voi preda.
Numai aşa pot trăi cu mine însumi.
Anumite secrete trebuie să se afle.
Sper doar să mă poată ierta.
Tu poţi?
Nu e vorba de mine.
E vorba de ea.
Uite cine era.
Uite cine a murit în ziua aceea.
Stai puţin.
Nu e ea.
Nu e femeia pe care am lovit-o.
Frate Mike, pari tulburat.
N-am nimic.
Am un pacient care mi-a spus
că vrea să contacteze un spirit.
M-am gândit să-i fac pe plac şi să întreb un expert.
Ca şaman, ce faci în privinţa asta?
Poţi să-i spui că ar trebui
să facă un altar.
Ce fel de altar?
O colecţie de obiecte care au un sens pentru spirit.
Sau pe oricine încearcă să cheme de dincolo.
- Asta-i tot? - Da. Poţi să aprinzi şi lumânări.
Să pui o melodie care are un înţeles.
Cel mai important... şi dacă e vorba de tine
ar fi cel mai greu... să aibă răbdare.
Da, desigur.
Ce fac aici?
Ce prostie...
De câte ori am apărut de la moartea mea,
e prima oara când nu mă bucur că sunt aici să te văd.
Îmi pare rău.
Nu te învinovăţesc.
De ce nu mi-ai spus?
Nu credeai că vreau să ştiu cine m-a omorât?
Nu trebuia să fie secret. Dar n-am ştiut cum să-ţi spun.
Cred că am vrut să te cruţ
de durerea şi furia pe care le-am simţit eu când am aflat.
Dar nu mai contează.
Pentru că l-ai iertat?
Pentru că nu e Ben cel care te-a omorât.
Ai ştiut înainte să-l operezi?
Abia am aflat.
Dar l-ai salvat oricum.
Mi-a luat un timp să o fac.
El pe cine a ucis?
Nu ştiu.
Subtitrarea BlackAmber
Sincronizare WEB-DL: Polux www.titrari.ro