În statul Maine există un oraş...
- Aş dori o cameră. - Bine aţi venit în Storybrooke !
...în care toate personajele de basm sunt prinse între două lumi...
Împărăteasa cea rea a trimis aici personaje de poveste ?
Niciunul nu-şi mai aminteşte cine e.
...pradă unui blestem teribil...
Tot ce aveţi drag, tot ce iubiţi voi, cu toţii, vă va fi luat.
...care poate fi rupt de un singur om.
Acesta ţi-e destinul ! Vei aduce înapoi finalurile fericite !
Şedere plăcută !
A FOST ODATĂ CA NICIODATĂ
Paginile lipsă... Unde sunt ?
E o carte veche. S-au pierdut. De ce-ţi pasă ?
Îmi pasă fiindcă tu crezi că sunt o regină rea.
Asta mă doare, Henry.
- Sunt mama ta. - Nu-i adevărat !
Atunci cine-i mama ta ? Femeia aia pe care ai adus-o aici ?
Nu-mi plac influenţa ei şi a cărţii asupra ta.
Din fericire, niciuna nu mai reprezintă o problemă.
Ce-i ?
Ca să vezi ! Vechitura aia ruginită s-a urnit !
Da, ca să vezi.
Ştiai că merii din soiul Honeycrisp sunt cei mai viguroşi ?
Rezistă şi îşi continuă creşterea la temperaturi de până la patru grade.
Nu-i dărâmă nicio furtună.
Am unul pe care-l îngrijesc din copilărie.
De când mă ştiu, n-am gustat fruct mai delicios.
- Mulţumesc. - Ai să le savurezi în drum spre casă.
De fapt, mai rămân aici.
Nu e o idee prea bună. Harry are destule probleme.
- Nu are nevoie să-l ameţeşti şi tu. - Cu tot respectul, dnă primar,
deja două ameninţări în ultimele 12 ore mă îndeamnă să rămân.
- De când sunt merele o ameninţare ? - Ştiu să citesc printre rânduri.
Îmi pare rău. Vreau să mă asigur că Henry e pe mâini bune.
Pe cele mai bune, dragă. Problemele sale sunt tratate.
- Cum adică ? - Face terapie.
Totul e sub control. Ascultă-mi sfatul.
Numai una dintre noi ştie ce e bine pentru Henry.
Da. Încep să cred că aşa e.
- E timpul să pleci. - Altfel ce ?
Nu mă subestima, dră Swan.
chiar de-ar fi ultima mea făptuire !
Doriţi să beţi ceva ?
Ţi se pare că aş avea nevoie ?
Am vrut doar să vă ajut.
Mulţumesc.
Asta da ameninţare ! Le veţi nimici tuturor fericirea ?
Cum veţi face asta ?
Cu blestemul întunericului.
- Sunteţi sigură, maiestate ? - Aţi spus că nu-l veţi folosi.
- Când aţi renunţat la el, aţi făgăduit. - L-aţi dat la schimb.
El nu va fi fericit să vă vadă.
De când îmi pasă mie de fericirea altcuiva decât a mea ?
Pregăteşte caleaşca !
Mă duc la Cetatea Interzisă.
- Ce mai faci, draga mea ? - Bine.
Da ? În locul tău, eu m-aş zvârcoli în chinuri
văzând-o pe Fulguleţ-de-Zăpadă fericită.
Eraţi de aceeaşi vârstă când ţi-a stricat măritişul, nu ?
- Chiar aşa. - Da, de aceeaşi vârstă cu tine,
când Frumoasa-din-Pădurea-Adormită ţi-a făcut pocinogul, dragă Malefica.
Am mers înainte, aşa cum vei face şi tu. Sper.
Destul cu jocurile ! Ştii prea bine de ce am venit.
- Îmi vreau înapoi blestemul. - Nu mai e al tău.
Târgul e târg. Ţi-am dat pe el blestemul somnului.
Care a eşuat. A fost rupt de un simplu sărut. Dă-mi ce-i al meu.
Blestemul întunericului ? Ştii bine că nici măcar puterea lui drăcească
nu-ţi poate readuce iubitul înapoi din morţi.
Te-ai gândit să-ţi iei un animal de companie ? Îţi alină sufletul.
Singura mea alinare ar fi suferinţa Albei-ca-Zăpada.
E noaptea nunţii ei. Mă îndoiesc că suferă.
Am nevoie de blestem. Ştiu că-l ţii ascuns în sfera din capul bastonului.
Îl ascund spre binele tuturor, veche prietenă.
Faţă de creatorul acelei monstruozităţi, noi părem...
...cumsecade.
Chiar, cine ţi l-a dat ?
Nu te priveşte de unde îl am.
Dă-mi-l înapoi !
- Chiar trebuie să facem asta ? - Din păcate, trebuie.
Nu !
Dragostea înseamnă slăbiciune, Malefica. Credeam că ştii asta.
Dacă ai de gând să mă omori, fă-o !
De ce-aş face asta ? Eşti singura mea prietenă.
Nu elibera blestemul ! Anumite lucruri, nici noi nu trebuie să le îndrăznim !
Puterea îşi are preţul ei !
Dacă dezlănţui blestemul, preţul va fi îngrozitor !
Te va pustii pe dinăuntru !
Va căsca în tine un gol imposibil de umplut vreodată !
Aşa să fie !
Care dintre noi s-a săturat să fie ruşinat de fiecare dată ?
De asta v-am chemat aici.
Vreau să pun capăt batjocurii !
Azi vom gusta izbânda şi ne vom muta pe un tărâm nou, mai bun.
Într-un loc unde putem, în sfârşit, învinge !
- Şi vom fi fericiţi ? - V-o făgăduiesc !
Dar mai întâi am nevoie de ceva de la voi.
Câte o şuviţă de păr de la cei cu sufletele cele mai negre.
Trebuie să aveţi încredere în mine. Dacă nu, vă pot convinge şi altfel.
Aţi ales cu înţelepciune.
Mai e nevoie de ultimul ingredient.
Inima nepreţuită...
...a bidiviului meu din copilărie.
Jertfa lui va însufleţi izbânda noastră !
Să se dezlănţuiască mânia mea !
Da, se vede ce ai dezlănţuit !
"Oglinda" dă din nou lovitura !
- Ai întârziat. - Scuze. Am vrut să vă aduc ultima ediţie.
Vă asigur că e una dintre cele mai reuşite.
Nu asta ţi-am cerut.
- Ce ai aflat despre ea ? - De fapt, nu prea aveam ce afla.
A stat mult prin orfelinate...
A intrat într-un bucluc în copilărie, dar detaliile sunt secrete.
De atunci, e "curată". A umblat de colo-colo.
Singurul lucru sigur e că nu-i place să stea într-un loc.
Se pare că asta s-a schimbat.
Nu ştiam că l-a născut pe Henry în Phoenix.
- Cum de a ajuns în Maine ? - Dacă înţeleg bine,
n-ai găsit nimic de valoare. Atunci, nici tu nu ai nicio valoare, Sidney.
Ştii ce fac eu cu lucrurile pe care nu pun nicio valoare ?
Le arunc.
Voi continua să caut.
O STRĂINĂ DISTRUGE UN SIMBOL ISTORIC. ERA BĂUTĂ
- Poftim. - Mulţumesc, dar n-am comandat nimic.
Ştiu. Ai un admirator.
- Deci v-aţi hotărât să rămâneţi. - Eşti perspicace.
- E bine pentru un poliţist. - Rămânerea dv ajută turismul local,
dar dăunează indicatoarelor rutiere.
Am glumit. Aţi lovit indicatorul...
Mulţumesc pentru cacao. Aţi ghicit că-mi place cu scorţişoară.
Dar n-am venit aici ca să flirtez, aşa că mulţumesc, dar pas.
- Nu e de la mine. - E de la mine.
Şi mie îmi place scorţişoara.
- Nu trebuia să fii la şcoală ? - Am zece ani. Condu-mă.
Ce ai de împărţit cu mama ta ?
Problema nu e între noi, ci cu blestemul ei.
Trebuie să-l rupem. Din fericire, am un plan.
Pasul 1: identificarea. Eu îl numesc "Operaţiunea Cobra".
Cobra ? N-are nimic de-a face cu poveştile.
Exact. E un nume codificat, ca s-o păcălească pe împărăteasă.
Deci toţi cei din oraş sunt personaje de basm, dar ei nu ştiu ?
Ăsta-i blestemul. Timpul a fost încremenit până ai ajuns aici.
- De unde ai mărul ? - De la mama ta.
Nu-l mânca !
Bine... Trecutul lor ?
Nu şi-l cunosc. E tulbure.
Întreabă-i orice, pe cine vrei. Vei vedea.
De zeci de ani, oamenii sunt rătăciţi, fără să îmbătrânească,
cu memoria înceţoşată, prizonieri într-un oraş blestemat
care nu-i lasă să-şi amintească nimic ?
Eram sigur că ai să înţelegi ! De asta aveam nevoie de tine.
- Doar tu-i poţi rupe blestemul. - Fiindcă sunt fiica Albei şi a prinţului ?
Da. Iar în acest moment, suntem în avantaj.
Mama nu ştie, dar am luat sfârşitul cărţii, partea în care apari tu.
Vezi ? Mama ta e Albă-ca-Zăpada !
- Puştiule... - La început, eroul nu crede.
Dacă ar crede, povestea n-ar fi bună.
Dacă nu crezi fără dovezi, ia paginile şi citeşte-le,
dar, orice-ar fi, n-o lăsa să le vadă.
Sunt primejdioase. Dacă ea află cine eşti...
...ar fi rău.
Acum plec, dar te caut mai târziu şi ne apucăm de lucru.
- Eram sigur c-ai să mă crezi ! - N-am spus că te cred !
Altfel, de ce ai fi venit ?
- Mă bucur că zâmbeşte din nou. - N-am făcut nimic.
Ai rămas aici.
- Primăriţa ştie că n-ai plecat ? - Ştie. Care-i treaba cu ea ?
Nu e prea prietenoasă. Cum a câştigat alegerile ?
E primăriţă de când mă ştiu. N-a avut nimeni curaj să concureze cu ea.
Provoacă... frică.
De când cu cartea, e şi mai rău. Băiatul crede că Regina e împărăteasa cea rea.
Dar tu ? Cine crede că eşti tu ?
- E absurd... - Tocmai am avut cinci minute de absurd.
- Spune-mi. - Albă-ca-Zăpada.
Dar tu ? Cine crede că eşti tu ?
Eu nu apar în carte.
Pot să te rog ceva ? Regina spunea că puştiul face terapie psihologică.
Unde-l pot găsi pe doctor ?
- Bună ziua ! - Dră Swan ! Tocmai citeam despre tine.
Să ghicesc. Vrei consiliere pentru şoc post-traumatic.
Apropo, diagnosticul e gratuit.
Nu. Am venit în legătură cu Henry.
- Regret, dar n-ar fi etic... - Ştiu, iertaţi-mă.
Măcar spuneţi-mi un lucru. Ce i-a pornit obsesia pentru poveşti ?
Crede că toţi sunteţi personaje din cartea lui.
E... nebunesc.
Sper că nu vorbeşti aşa în faţa lui. Cuvântul "nebun" doare.
Poveştile sunt limbajul lui.
Nu ştie cum să-şi exprime sentimentele şi le traduce cu poate.
Aşa comunică el. Foloseşte cartea ca să-şi rezolve problemele emoţionale.
Dar are cartea numai de-o lună. Vine la dv de mai demult ?
- Da. - Deci Regina e de vină, nu-i aşa ?
Mama lui e o femeie... complicată.
Încercările ei de a şi-l apropia pe Henry au avut efectul contrar.
Citeşte-i dosarul.
Ai să înţelegi.
- De ce mi-l arătaţi ? - Harry vorbeşte mult despre tine.
Eşti foarte importantă pentru el.
- Mulţumesc. - Nu uita să-l aduci înapoi.
Dră Swan... Pentru binele băiatului,
nu-i lua convingerile în derâdere.
Ar fi o catastrofă să-i distrugi imaginaţia.
Aţi avut dreptate. Tocmai ce-a trecut pe aici.
- A luat dosarul ? - Da. Cum aţi ştiut că va veni ?
Fiindcă eu i-am dat ideea.
Bună ziua ! Dacă vă preocupă starea indicatoarelor cu "Nu deranjaţi !",
nicio grijă. Le-am lăsat intacte.
Am venit în legătură cu dr Archibald Hopper.
- A spus că v-aţi certat mai devreme. - Nu.
Am rămas şocat, având în vedere sensibilitatea dv.
Zice că aţi cerut dosarul lui Henry. V-a refuzat, v-aţi întors şi l-aţi furat.
- El mi l-a dat ! - Din păcate, el spune altceva.
Îmi permiteţi să caut în cameră sau trebuie să obţin mandat ?
Asta căutaţi ?
Sunteţi îndatoritoare.
Cu părere de rău, dră Swan, sunteţi arestată.
Din nou.
- Ştiţi prea bine că e o înscenare, nu ? - Şi cine ar fi autorul ?
- Pot vorbi cu fiul meu ? - Avem lecţie. E important ?
Crezi că aş fi venit altfel ?
Henry, scumpule, am veşti proaste.
Femeia pe care ai adus-o în oraş a fost arestată.
A intrat prin efracţie la dr Hopper şi i-a furat dosarele.
E o escroacă. Încearcă să se informeze despre noi ca să profite.
De asta a rămas în oraş. Îmi pare rău.
Ba nu-ţi pare rău.
Ştiu că tu ai altă părere, dar încerc să te protejez.
E spre binele nostru. Aşa va fi mai bine.
Trebuie să mă întorc la lecţie.
Ştii că psihiatrul minte, nu-i aşa ?
La dreapta, te rog. De ce să mintă ?
L-a pus primăriţa. Sigur îl are la mână.
Se teme de ea, ca toată lumea din... oraş.
La stânga. Regina e un pic intimidantă,
dar n-ar apela la o înscenare.
Dar la ce ar apela ? Pe cine comandă ?
E primăriţa. Comandă tot.
Inclusiv poliţia ?
Henry ! Ce cauţi aici ?
- Mama lui i-a spus ce s-a întâmplat. - Evident !
Henry, nu ştiu ce ţi-a spus...
- Eşti genială ! - Poftim ?
Ştiu ce făceai.
Adunai informaţii... pentru Operaţiunea Cobra.
- Nu înţeleg... - Ştie doar cine e nevoie.
Iar tu trebuie să ştii că dra Blanchard îi va plăti cauţiunea.
Da ? De ce ?
Fiindcă... am încredere în tine.
Atunci, scoateţi-mi cătuşele, vă rog. Am ceva de făcut.
- Ce faci acolo ?! - Culeg mere.
Ai înnebunit !
Tu ai înnebunit, dacă crezi că mă sperii cu înscenarea ta penibilă.
Trebuie ceva mai mult. Dacă te mai legi de mine, termin şi restul copacului.
Tu n-ai habar de ce sunt în stare !
Aştept mutarea ta.
Poate că e mai bine aşa.
Forţele pe care le invocaţi sunt mai întunecate decât ne putem închipui.
- Abia acum încerci să mă protejezi ? - Asta e treaba mea.
Ştiu. Eşti singurul care face asta.
Trăiesc ca să vă ajut.
Ajută-mă să înţeleg de ce nu merge blestemul.
Pentru asta trebuie să vă duceţi la acela care vi l-a dat.
Drumul răzbunării e întunecat şi singuratic. Odată ales,
nu mai există întoarcere.
La ce aş avea să mă întorc ?
Suntem singurei, dragă.
Te poţi arăta !
Blestemul tău... Nu funcţionează.
Ce îngrijorată eşti ! Tare îngrijorată !
Ca Alba şi noul ei soţior !
- Poftim ? - Şi ei m-au vizitat.
Erau foarte îngrijoraţi din cauza ta...
...şi a blestemului.
- Ce le-ai spus ? - Adevărul !
Că nimic nu poate opri întunericul !
În afară de copilul lor nenăscut !
Fiindcă orice blestem, oricât de puternic, poate fi rupt.
Copilul lor e cheia.
Desigur, mai întâi blestemul trebuie pornit.
- Spune-mi unde am greşit. - Asta...
- ...are un preţ. - Ce vrei ?
E simplu. Pe noul tărâm, vreau lux.
- Vreau să trăiesc bine. - Bine ! Vei avea o moşie.
- Vei fi bogat. - N-am terminat !
- Mai am ! - Ca întotdeauna.
Da...
Pe noul tărâm, oricând voi veni la tine,
va trebui să te supui orice ţi-aş cere !
Trebuie să faci ce vreau eu,
dacă-ţi spun...
..."te rog".
Îşi dai seama că, dacă voi reuşi, nu-ţi vei mai aminti de târgul nostru.
Atunci, ce ai de pierdut ?
Batem palma !
Ce trebuie să fac ca să dezlănţui blestemul ?
Trebuie să sacrifici o inimă.
Mi-am sacrificat bidiviul.
Un cal ? E blestemul cel mai crunt dintre toate !
Crezi că ajunge un cal ?
O putere mare cere un sacrificiu pe măsură.
Inima trebuie să fie a cuiva mult mai drag.
Spune-mi, ce ar fi destul ?
Inima cea mai iubită ţie.
Aceea a murit din cauza Albei-ca-Zăpada !
Şi nu mai iubeşti cu adevărat pe nimeni ?
N-o să-ţi fie un blestem uşor. Răzbunarea nu e niciodată uşoară.
Întrebarea e simplă: cât de departe eşti gata să mergi ?
Cât de departe e nevoie.
Atunci nu ne mai irosi timpul tuturor şi fă-o !
Ştii pe cine iubeşti.
Du-te şi omoară-l !
Dră Swan...
Mă simt penibil, dar...
Trebuie să vă rog să plecaţi.
Nu avem voie să primim infractori. E un decret local.
Vi s-a reamintit de la primărie ?
Vă las să vă strângeţi bagajele, dar predaţi-mi cheia de la cameră.
A distrus un bun public ! Vreau s-o arestezi !
Din nou ?
Ce mai aştepţi ?
Nu sunt convins că arestarea e cea mai bună cale.
Nu mă refer la copac. Ştim amândoi că n-a furat dosarul.-
- Ştim ? - Era vehementă când am acuzat-o.
- Fiindcă nu-i place să fie prinsă. - Sau fiindcă a fost o înscenare.
Dacă e aşa, atunci dr Hopper a minţit. Dacă el minte, atunci a fost pus.
Dacă omul va avea o mustrare de conştiinţă şi va vorbi ?
Te-ai îndrăgostit ca un şcolar şi nu mai judeci limpede.
Nu uita: eu te-am făcut şerif ! Te pot destitui la fel de uşor.
- Vreţi s-o arestez din nou ? O fac. - Bine.
Dar va ieşi din arest şi dv o veţi ataca din nou.
Veţi face orice ca s-o alungaţi şi poate veţi reuşi.
Voi reuşi sigur ! Henry e fiul meu ! Fac ce e cel mai bine pentru el !
Ştiu că aşa credeţi, dar dacă situaţia se agravează,
singurul care va suferi va fi Henry.
Da !
Dră Swan, pot continua să-ţi arăt puterea mea.
Dar am ghicit bine că doar te întărât şi mai mult să rămâi ?
Nici nu ştii cât de mult !
Atunci ar fi vremea să facem pace.
Abate-te cu maşina pe la biroul meu.
Sau vino pe jos, dacă îţi convine mai mult aşa.
Aş vrea să încep cu scuze, dră Swan.
Poftim ?
- Trebuie să accept că vrei să rămâi. - Da, vreau.
- Şi că vrei să-mi iei fiul. - Să fie clar. Nu vreau să-l iau nimănui.
- Atunci, ce cauţi în oraş ? - Cred că e evident că nu sunt mamă.
Dar l-am născut şi mă obsedează ideea să-l ştiu fericit.
Cu cât încerci să mă alungi, cu atât vreau să rămân,
mai ales după ce am văzut câte probleme are.
- Crezi că are probleme ? - Face terapie psihologică.
Citisem doar primele pagini din dosar înainte să pui să fiu arestată.
Lăsând asta la o parte, Henry crede că toţi oamenii din oraş sunt personaje de basm.
- Şi tu nu crezi ? - Cum aş putea ?
Bietul copil nu distinge între fantezie şi realitate. Şi e din ce în ce mai rău.
- E o nebunie ! - Crezi că sunt nebun ?
Henry...
- De când stătea acolo ? - De ceva vreme.
Ştiai că va veni.
Dacă ştiam că fiul meu îmi vine la birou joi la ora 17:00,
ca să luăm masa înainte de şedinţa la psiholog ?
Evident că ştiam. Sunt mama lui.
Aştept mutarea ta.
N-ai suflet ! Cum ai ajuns aşa ?
Cum a fost ? Aţi primit răspunsul ?
Ce s-a întâmplat ? Maiestate ?
Maiestate !
Rumpelstiltskin v-a spus ce voiaţi să ştiţi ?
- Da. - Şi ?
Nu ştiu dacă e bine să spun.
Stau în cumpănă.
Cât de rău e ? Poate vă ajut.
Trebuie să jertfesc inima aceluia pe care-l iubesc cel mai mult.
Pe a mea.
Nu ştiu ce să fac, tată.
Draga mea, te rog...
- Nu trebuie să faci asta ! - Trebuie să fac ceva !
Atunci lasă în urmă !
Ştiu că vorbesc în folosul meu, dar nu trebuie să porneşti blestemul.
Nu pot continua să trăiesc aşa !
Ceea ce Albă-ca-Zăpada mi-a făcut şi mi-a luat...
...mă mănâncă de vie, tată !
Simpla ei existenţă e o bătaie de joc la adresa mea !
Trebuie să fie pedepsită !
Dar...
Preţul e un gol ce nu poate fi umplut.
De ce vrei să faci asta ? Nu te mai gândi la Albă-ca-Zăpada şi ia viaţa de la capăt.
- Putem avea o viaţă nouă. - Ce fel de viaţă ar fi aceea ?
Toată munca mea, tot ce-am construit, va dispărea.
Puterea mea se va risipi. Deja sunt dispreţuită !
Puterea e ademenitoare, dar la fel e şi dragostea !
Poţi avea din nou dragostea !
- Vreau doar să fiu fericită. - Poţi fi.
Sunt sigur de asta.
Dacă credem că e posibil, putem găsi fericirea împreună.
Dar tu alegi.
Cred că ai dreptate.
Pot fi fericită.
Dar nu aici.
Iartă-mă !
Bună !
Voiam să-ţi mulţumesc şi să-ţi înapoiez banii de cauţiune.
Arăţi de parcă simţi nevoia să vorbeşti.
E cu scorţişoară ?
Scuză-mă. Trebuia să te întreb mai întâi.
- Aşa-mi place mie. Te deranjează ? - Deloc.
Mulţumesc.
Când m-ai scăpat din arest, ai spus că ai încredere în mine.
De ce ?
E o ciudăţenie. Din primul moment, am avut senzaţia că ne-am mai cunoscut.
- Ştiu că sună nebunesc... - Încep să-mi redefinesc termenul.
- Eu cred că eşti nevinovată. - Pentru spargere sau în general ?
Oricare variantă îţi convine mai mult.
Contează ce crede lumea că am făcut sau n-am făcut ?
Oricum plec.
Îţi mulţumesc pentru tot, dar aşa e cel mai bine.
- Dacă rămân, Henry va suferi. - Şi dacă pleci, ce se va întâmpla ?
Tocmai din motivul pentru care vrei să pleci, trebuie să rămâi.
Ţii la el.
Cine-l va proteja pe Henry dacă n-o faci tu ?
Sigur nu vrei să vorbeşti despre asta ?
Umbrela aia e talismanul meu norocos.
- De asta crezi că sunt Jiminy Cricket ? - Nu cred nimic.
Dră Swan ! Îţi pot explica ! Primăriţa m-a obligat...
Ştiu. Nu-i nimic. Ştiu cum e.
- Îmi pare rău, Henry... - Nu vreau să vorbesc cu tine.
- Dră Swan, dacă ea află că ai venit aici... - S-o ia naiba !
Henry, am rămas aici dintr-un singur motiv.
Tu. Vreau să te cunosc mai bine.
- Mă crezi nebun ! - Nu, cred că blestemul e nebunesc.
Aşa şi e.
Dar asta nu înseamnă că nu e adevărat.
E foarte greu să crezi în el,
însă există multe lucruri ciudate în lume.
Ce ştiu eu ? Poate că blestemul e adevărat.
- Dar mamei mele i-ai spus... - Ce voia să audă.
Dar ştiu că, dacă blestemul e adevărat,
singura cale de a-l rupe e s-o păcălim pe împărăteasa cea rea
că nu credem în el.
Aşa, nu va fi cu ochii pe noi.
Nu asta însemna Operaţiunea Cobra ?
S-o trimitem pe o pistă greşită ?
- Genial ! - Am citit paginile.
Aveai dreptate, sunt primejdioase.
Există o singură cale să fim siguri că nu le va vedea.
Acum, noi suntem în avantaj.
Eram sigur că ai venit să mă ajuţi !
Aşa este, puştiule.
Şi nimic, nici măcar un blestem, nu mă va opri.
Te iubesc, tăticule.
- Ce dezastru ! - Nu va fi multă vreme.
Cu ce te pot ajuta, dle Gold ?
Eram prin zonă, mi-am zis să trec pe aici.
Mă bucur că eşti atât de bine-dispusă.
Am avut o zi bună. Am scăpat oraşul de o pacoste nedorită.
De dra Swan ? Serios ?
Da. Cred că e deja la jumătatea drumului spre Boston.
Eu n-aş pune rămăşag.
Tocmai ce-am văzut-o plimbându-se pe strada principală cu băiatul tău.
- Păreau prieteni la toartă. - Poftim ?
Mai bine veneai la mine.
Dacă dra Swan e o problemă pe care n-o poţi rezolva, te ajut bucuros.
Contra unui preţ, desigur.
Nu mai fac târguri cu tine.
La care târg te referi ?
- Ştii prea bine. - Da.
Băieţelul pe care ţi l-am adus.
Henry.
Ţi-am spus cât de mult îmi place numele ăsta ?
Oare cum l-ai ales ?
Ai vrut ca ea să vină în oraş ?
Ai vrut să se întâmple toate astea, nu-i aşa ?
Nu l-ai găsit pe Henry din greşeală, aşa-i ?
- Ce vrei să spui ? - De unde l-ai luat ?
- Ştii ceva ? - Nu înţeleg ce insinuezi.
Eu cred că da.
Cine-i femeia asta, mama lui,
această Emma Swan ?
Eu aş zice că ştii foarte bine cine e.
- Trebuie să plec. - Spune-mi ce ştii despre ea.
N-o să-ţi răspund, dragă, aşa că te rog să mă scuzi.
Te rog.