Lupul şi-a spus, ce tânăra creatura gingaşă. Ce bucăţică durdulie.
Fraţii Grimm, 1812.
Ajutor!
Ajutor! Ajutor!
Hank... ce faci?
Am un nou aparat şi-ţi fac o poză în timp ce eşti încă tânăr şi inocent.
Dar mă însor o dată, nu de 4 ori.
- Vei fi fericit până la adânci bătrâneţe? - Da.
Detective, la ce te uiţi? Tocmai ai cumpărat un inel.
Nu la ea mă uit.
- Nu strica deja totul... - Nu, poartă Armani
câştiga o sumă cu şase cifre, conduce un BMW
şi este partener la firma sa de avocatură.
- Nu aduce decât necazuri, Hank. - De ce nu te poţi uita la ea ca noi toţi?
- Nu pot. - Haide Nick, avem un apel.
M-a anunţat un excursionist.
A fost aici şi a spus că a văzut ceva foarte rău.
N-am ştiut despre ce vorbea...
până mi-a arătat asta.
Restul sunt dincolo de potecă.
- De unde ştii că e o "ea?" - Din cauza asta.
Nike de femeie.
- Ce fel de animal ar putea face asta? - În mod normal am putea spune după urme.
- Sunt urşi, pume, lupi... - Care din ele este?
Acum devine interesant.
Asta e singura urmă pe care am găsit-o.
Avem o urmă de bocanc aici! Aduceţi echipă!
Imediat!
Procurorul a spus că acum ăsta e cazul nostru.
Seamănă cu ce s-a întâmplat acum o lună în Mountain Creek Falls.
- Acelaşi lucru, un linx. - Linxul nu poartă ghete.
- Ai auzit ceva? - Ce?
Muzica.
Uite un iPod.
Ce cântec e asta?
- Sweet Dreams. - Eurythmics.
Unul dintre cele mai bune ale lor.
Nu ştiam că ştii să cânţi.
Până obţinem ADN-ul, mai bine să verificăm dosarele cu prădătorii din zona asta.
Vom extinde aria dincolo de oraş.
Absolut.
Mă întorc imediat.
Scuze Nick. Ar fi trebuit să-mi pun airbagurile azi.
Sunt 23 de prădători pe o rază 8 km de la locul crimei.
Niciunul nu ataca cu violenţă pe care am văzut-o dimineaţa.
Avem o plângere de persoană dispărută.
O studentă a ieşit la jogging dimineaţa şi nu s-a mai întors.
A plecat la 7:30 dimineaţa
şi sunt puţin speriată pentru că mereu se întorcea până la 8:30.
Aveţi o poză?
Pe iPhone.
Ştiţi ce fel de pantofi sport purta?
Nike roz.
Greu de crezut că asta e fata pe care am văzut-o dimineaţă.
Sylia Oster, identificare pozitivă.
Cel puţin ştim cine e. Dar nu ştim încotro s-o luăm.
Să sperăm că s-a întâmplat repede.
Hai să plecăm dracu de aici.
Da, a fost o zi lungă.
E seara cea mare! Nu o strică, Romeo.
Juliette.
Mătuşa Marie!
Când ai venit?
Era aici când am ajuns acasă.
Scuze că nu v-am anunţat.
- Ce, nu ştiai că vei veni? - Am vrut să sun.
Câteodată vreau să fac ceva şi de obicei cred că am făcut-o.
Ce mai faci? E totul în regulă?
E în regulă, că de obicei.
Mi-a spus nişte poveşti amuzante de când erai micuţ.
Broasca moartă în cuptorul cu microunde?
Printre altele.
Haide, dă-mi o îmbrăţişare.
Trebuie să vorbim.
Cât de grav este?
Două luni, două săptămâni şi două zile.
Nimeni nu ştie.
Sunt atât de multe pe care trebuie să ţi le spun.
De ce n-ai venit aici mai repede?
N-am putut.
De ce?
Ascultă-mă.
Sunt lucruri pe care nu le ştii...
despre familia ta.
Familia mea?
Tu eşti familia mea.
Ai văzut lucruri ciudate?
Lucruri pe care nu le poţi explica?
Ştiam!
Lucrurile se întâmplă mai repede decât aş fi crezut.
Când mi s-a întâmplat mie asta, nu am putut ieşi din casă o săptămână.
Despre ce vorbeşti?
Ghinionul familiei noastre a trecut deja asupra ta.
Îmi pare atât de rău.
Ştiu că o iubeşti pe Juliette...
Dar trebuie să pui capăt şi să n-o mai vezi niciodată.
E prea periculos.
Poftim?
Doamne!
Sunt aici.
Cine?
Holda.
Sezonul 1, episodul pilot.
Traducerea şi adaptarea: Dorula/SubTeam
L-ai omorât?
Da.
Am crezut că l-am pierdut.
Pe mine mă vor.
Să n-o pierzi niciodată.
Păzeşte-o cu viaţa ta. O vor căuta.
Nick...
Părinţii tăi nu au murit într-un accident.
Au fost ucişi.
Ce?
Nu am văzut ce s-a întâmplat. Am auzit doar împuşcăturile.
Totul s-a întâmplat atât de repede. A apărut de nicăieri şi avea chestia aia în mână
şi a atacat-o, Hank. N-am avut de ales.
Uşurel.
Tu du-te la spital, mă ocup eu de asta.
A spus că-l cunoaşte,
se numea Holda.
O să-i iau amprentele.
Vrei să vin cu tine?
Nu.
- Mă întorc cât de repede pot. - Bine.
Te iubesc.
Dle Burkhardt.
Şi-a recăpătat cunoştinţa.
L-ai văzut, nu-i aşa?
Ai văzut cine era Holda cu adevărat.
Nu ştiu ce am văzut.
Sau cum ai făcut-o. Ce se întâmplă?
Avem abilitatea de a vedea ceea ce nimeni altcineva nu vede.
Când îşi pierd controlul, nu se mai pot ascunde şi îi vedem aşa cum sunt.
Trebuie să te odihneşti.
Asta nu-i un basm.
Poveştile sunt adevărate.
Ce au scris ei, se întâmplă cu adevărat.
Tu eşti unul din ultimii Grimm.
Ştiu că e mult
şi aş vrea să am mai mult timp, dar e totul în rulota mea.
Scumpule, sunt atât de multe lucruri pe care încă nu le ştii.
Dar ce ai spus despre părinţii mei?
Acum eşti vulnerabil. Trebuie să fii atent.
Să nu pierzi ce ţi-am dat.
Îmi pare rău, dle Burkhhardt.
O puteţi vedea din nou mâine.
Nick.
Ai reuşit să traduci aia?
Da.
Înseamnă "Ucigaşii familiei Grimm."
Am făcut nişte cercetări asupra lui Holda.
Vino să vezi ce-am găsit despre el.
Holda era un tânăr din Idaho, era contabil.
Dar amprentele au dat ca rezultat pe dl Lindow din Chicago,
căutat pentru atac, viol şi crimă.
Amprentele i-au fost găsite şi în Florida şi Alabama.
Era căutat pentru atac, viol şi crimă?
Da, nu te învinovăţi prea mult, era un tip rău.
Nick.
Căpitanul vrea să te vadă.
Ce vrea?
Cred că vei afla.
Dacă trebuie să împuşti pe cineva, asigură-te că alegi tipul potrivit.
Cum merge? Eşti bine?
Da, dle.
Prima victimă, nu e un lucru mărunt.
Ar trebui să vezi un psiholog al poliţiei.
Da, dle.
Trebuie s-o faci.
Ia o pauză.
De când eşti aici?
N-am putut să dorm.
Ce-s toate astea?
Nu ştiu.
O să repar lumina mai târziu.
Îmi pare rău, să ne întoarcem în pat.
De la ce vârstă ai locuit cu Marie?
- Ea mi-a fost mama de când aveam 12 ani. - După ce au murit părinţii tăi
Da.
Nu ai locuit în rulotă, nu-i aşa?
N-am ştiut că o are.
Cred c-a fost doar o pisică.
Da.
Asta căutăm.
Dacă se potriveşte exact cu urma ghetei, ne va fi de mare ajutor. Mulţumesc.
Uită-te pe raportul laboratorului. ADN-ul atacatorului nu e concludent.
- Tot nu ştim dacă căutăm un om sau o fiară. - Tot ce ne-a rămas e urma ghetei.
Bazându-ne pe mulajul de plastic, asta e gheaţă pe care o căutam.
Este în comă adâncă.
I-am făcut o electrocardiogramă dimineaţa, dar nu-ţi pot spune nimic definitiv încă.
Ştii când va ieşi din asta?
Nu, nu putem decât să aştepta.
Ştiai de cicatrici?
- Ce cicatrici? - Multe cicatrici ce par răni de cuţit.
Pe tot corpul.
Cu ce se ocupă?
Era bibliotecara.
Da.
Am plecat.
Nu pot înţelege. Mereu vine direct acasă de la şcoală.
Când n-a apărut, am căutat-o prin tot cartierul şi apoi am venit chiar aici.
- Ai tu grijă? - Bineînţeles.
- Ce ştim? - O fetiţă, în drum spre casă bunicului.
N-a mai apărut. El e, tipul cu barbă.
- Ştim dacă e curat? - Nu. Acum cercetăm.
E cea mai bună poza pe care o au.
Nu ştim ce avem aici. O rudă, un răpitor, un pedofil. Timpul trece.
O să ne împărţim în echipe pe secţiunile pe care venea de la şcoală.
De la şcoală până acasă sunt 2,5 km.
Când a fost văzută ultima oară, purta colanţi vişinii şi un pulovăr roşu.
Asiguraţi-vă că aveţi o copie a pozei şi o hartă.
Vă ştiţi secţiunile, aşa că duceţi-vă şi găsiţi-o!
- Căpitane? - Da.
Când studenta universităţii a fost atacată, purta un pulovăr roşu.
- Fata care a fost sfâşiată în bucăţi? - Da.
Să sperăm că nu e acelaşi tip.
Trebuia să traverseze cartierul pe acolo şi să ocolească parcul până la Hildebrand.
Casa bătrânului e de cealaltă parte a parcului, da?
Da, Hildebrand Road nr. 4753. Direct vizavi de aici.
Când eram copil nu ocoleam tot parcul.
Dar mama a fost foarte precisă în legătură cu ocolul.
Da, bine, copii fac mereu ce le spun mamele. Ştiu că eu aşa făceam.
Haide, Nick.
Eu verific cărarea asta.
Trebuie să fii atent.
Eşti vulnerabil acum.
Ăsta nu-i un basm.
Nick, am găsit ceva aici!
Robin Howe.
Trebuie să fi fost răpită undeva în zona asta.
Ai grijă unde calci.
Am găsit locul crimei în parcul Berkeley.
Da, căutăm.
Avem urme de ghete aici. Acelaşi model.
Duc în direcţia asta.
Hank! L-am găsit!
Unde e? Unde e?
Ascultă, ştiu că e aici undeva.
Ştii unde să căutăm, spune-ne şi căutăm.
Dar am dat locul ăsta peste cap.
- Ce căutăm aici? - Dacă ea nu e aici, a dus-o în altă parte.
Ce ai văzut şi noi n-am văzut?
Nu are dosar, e curat.
Dar se potriveşte profilului. E solitar, nu-i căsătorit, locuieşte vizavi de parc.
Dar astea nu ajung la tribunal, decât dacă ne dă el în judecată.
N-ar fi trebuit să te întorci.
Bine, bine, bine.
Calmează-te. Voiam să înţelegi ideea.
Haide. Hai să bem o bere.
Şi apropo, tu plăteşti fereastra aia.
Ştii, nu am văzut niciodată unul ca tine până acum.
Am auzit de voi toată viaţa. N-am crezut că am să văd unul atât de aproape.
Un Grimm.
Ca să vezi.
- Ştii despre mine? - Glumeşti?
Ai mei îmi spuneau povesti despre voi.
Mă speria ca dracul când eram copil.
De când eşti în asta, pari nou?
Cine eşti?
Ai fost avertizat de asta de cineva din familie care tocmai a murit?
Mătuşa mea e în comă.
Asta explică totul.
- Cum se numeşte? - Marie Castler.
Da.
Am auzit de ea.
Uite, nu mai vreau alte necazuri, bine?
Nu sunt Sângeros. Nu mai ucid. N-o mai fac de ani de zile.
Stai.
- Ce ai spus că erai? - Sângeros.
Vulgarizat de către străbunii tăi
ca "lupul cel mare şi rău." Ce, ai citit cartea abia în seara asta?
Ştii despre cărţi?
Bineînţeles că ştiu despre cărţi.
Cu toţii ştim despre cărţi.
Ai tăi au început să ne portretizeze acum 200 de ani.
Dar după cum vezi, nu-s aşa de mare.
Şi am terminat cu lucrurile rele.
- Cum ai... - Cum de sunt cuminte?
După un regim strict de dietă şi medicamente.
Sunt un Sângeros reformat.
Un Sângeros renăscut. E o altă biserică totul.
- Voi mergeţi la biserică? - Bineînţeles.
Tu nu?
Ce a spus ea, mi se întâmplă cu adevărat.
- Trebuie să opresc asta. Cum o opresc? - S-o opreşti? N-o poţi opri!
Asta eşti.
Dacă abia ai intrat în asta, trebuie să vezi nişte lucruri tare ciudate.
Da.
Aşa e.
Bănuiesc de asta eşti aici.
Nu, sunt aici din cauza fetiţei.
- Tot n-aţi găsit-o încă? - Nu, n-am găsit-o.
Uită-te la asta.
Ştii unde e!
Bineînţeles că nu ştiu unde e.
Nu de-abia ţi-am spus despre regimul meu strict?
Deci, câţi Sângeroşi sunteţi?
Mai întâi, pluralul este Sângeros.
Nu ştiu... nu prea socializăm. Apar lucruri rele când suntem în haită.
Mai ales când vedem roşu.
Deci toate lucrurile astea pe care le văd...
Nu suntem "lucruri."
Sunt ceasornicar, pentru numele lui Dumnezeu nu răpesc fetiţe.
Chiar astă seară, în curtea din spate, îţi marcai teritoriul.
Nu aş urina în afară gardului.
Deci sunt mai mulţi ca tine pe aici.
Uite...
s-ar putea să nu ştii unde e ea, dar ai idee cine a luat-o.
Nu îi deranjez pe ceilalţi Sângeroşi şi ei nu mă deranjează pe mine.
Prietene, nu sunt un Sângeros, sunt poliţist.
Şi dacă ştii cine a luat-o, ar fi mai bine să-mi spui imediat.
- Te rog, nu mă ameninţa. - Vreau să ştiu la cine e.
Nu-ţi fie teamă.
Îţi palce?
E toată a ta.
Vreau doar să mă duc acasă.
Eşti acasă.
Ce zici dacă dăm pulovărul jos?
Vrei nişte plăcintă cu pui?
- Ar fi mai bine dacă aş conduce eu. - Nu, e în regulă.
Uite, e acelaşi Sângeros care a ucis-o pe femeie în pădure.
Dacă s-a hrănit ieri, va fi în regulă o săptămână,
poate maxim 10 zile.
Depinde cât timp a aşteptat să se hrănească.
Am găsit o urmă.
Suntem aproape.
- Chiar l-ai mirosit? - Amice...
n-ai idee.
Bine...
Atât am mers cu maşina.
- E acolo? - E foarte aproape.
- Ce e aia? - Aromă de lup.
- Aşa nu ne va simţi. - Glumeşti, nu?
Nu şi dacă vrei să rămâi în viaţă.
Ce faci?
Ai spus că e acolo.
De ce nu-l sunăm să-i spunem că venim? Pe aici.
Nu pentru asta e podul?
- Scuze. - Ne trebuie gloanţe de argint?
Eşti idiot?
Uite-i casa.
Ce se întâmplă?
Nu-ţi pot garanta ce se întâmplă dacă mă apropii mai mult.
E prea periculos.
Aş putea fi de partea ta, sau de partea lui.
Aş putea chiar să mă duc după fată.
Îmi pare rău, nu mai pot face nimic. Am plecat!
Ce e?
L-am găsit.
Vreau să mă duc acasă.
Ţi-am spus, eşti acasă.
Unde e?
În casa de dincolo de râu.
Trebuie mai întâi să dai cu asta.
- Ce dracu faci? - Aşa nu ne miroase.
Nu vânăm căprioare.
Unde-s întăririle?
- Tu eşti singurul pe care l-am sunat. - Ce?
Dacă o să strig "lupul," crezi că mă vor crede?
Să mergem.
Cum ai găsit locul ăsta?
După ghete.
Nu am putut dormi. Am verificat adresele şi e unul dintre ei.
- Cum îl cheamă? - Pe cine?
Pe tipul pe care îl căutăm.
Am uitat.
Ştii că e un pod, da?
Ar fi bine să ai dreptate, amice. I-ai văzut urmele ghetelor, da?
Da. Lângă casă.
- Se potrivesc? - Din câte am văzut, da.
- Îi luăm numerele? - Încă aştept.
Ce se întâmplă? N-ai încredere în mine?
Bine, hai s-o facem.
Bună seara!
Vă pot ajuta?
Scuzaţi deranjul, dle. Detectiv Griffin, detectiv Burckhardt.
Aveţi câteva minute?
Bineînţeles. Doriţi să intraţi?
Ar fi grozav.
Putem sta aici.
Frumoase perne!
Le-am brodat singur.
Dar să nu spuneţi tuturor.
Plăcinta e gata. Daţi-mi un minut.
Şi apoi putem vorbi, bine?
- Glumeşti? - Hank, crede-mă,
e tipul care trebuie.
Scuzaţi-mă, dle.
Scuze că a durat atât de mult.
Dar ştiţi cât de delicată e.
Cu ce vă ocupaţi?
Lucrez pentru guvern, ca şi voi.
Sunt poştaş. Nu e cea mai grozavă slujbă, dar îmi place.
Unde eraţi astăzi între orele două şi patru?
Pe ruta mea.
Aş vrea să ştiu despre ce e vorba.
Fetiţa asta a dispărut astăzi.
E groaznic. Nu credeţi că am ceva de-a face cu asta, nu-i aşa?
Trebuie să verificăm fiecare posibilitate.
Ce posibilitate va putea aduce la mine?
Căutam o pereche de ghete.
Sunteţi liberi să căutaţi oriunde doriţi.
Dacă nu are nimic de ascuns ne va azvârli afară.
Am plecat. Vreau să-mi păstrez slujba
Altceva?
Nu, mulţumim pentru timpul acordat. Nu ne conduceţi.
- Îmi pare rău, chiar am crezut că... - Stai!
- Cântecul! - Ce cântec?
Fredona acelaşi cântec care era pe iPod-ul fetei.
Stai!
Unde e?
Un Grimm...
Trebuie să fie în casă.
- Robin! - Robin!
Robin!
Nu e aici. Ar trebui să sunăm la centru. O să găsesc întrerupătorul.
Hank!
Hank, e aici!
În regulă, scumpo, suntem de la poliţie.
Nu ştiu cum ai făcut-o, dar ai făcut-o!
E în regulă acum. Te duc acasă.
Sunt atât de multe lucruri pe care nu le înţeleg.
Sunt atâtea lucruri care trebuie să te întreb.
O iubesc pe Juliette. Nu vreau să i se întâmple nimic.
Vreau să ştiu ce ar trebui să fac...
şi am să fac.
Tu!
- E moartă? - Nu.
El era acolo.
Ghinion.
Va trebui să încercăm din nou.
Ar fi păcat să se trezească întâi.
Traducerea şi adaptarea: Dorula/SubTeam