Ochii pe minge, Michael. Până la rachetă.
Bun, bun.
Sus racheta. Sus racheta.
Trei.
Cinci.
Şapte.
Upercut.
Haide, upercut. Loveşte.
Loveşte, loveşte, loveşte! Concentrează-te, Michael.
Bine, Michael, lasă-ţi mintea liberă.
Caţără-te cât de repede poţi.
- Grozav, Michael. - Mulţumesc.
- Cum m-am descurcat, Ed? - Chiar ai venit la mine
doar pentru că ai ieşit al treilea la triatlonul Miami?
M-am clasat al doilea anul trecut.
Am doborât două ştachete în turneul de tenis pro-am.
Care-i treaba? De ce alunec?
Cu siguranţă nu e vorba de forma ta.
Primul antrenament a arătat că e excelentă din punct de vedere cinetic.
A doua rundă a arătat că muşchiul îţi funcţionează, conversia glucozei şi
- ... consumul de oxigen sunt în parametri. - Bine, atunci care-i problema?
Eşti speriat.
Pardon?
Astăzi am văzut o ezitare de zecime de secundă la momentul angajării.
Un fel de blocaj emoţional.
De asta îţi spun ceilalţi doctori E-Mo?
- Urmăreşti direct ultrasensibilitatea. - Sunt dublu licenţiat.
În psihiatrie şi neurologie.
Nu fac consult.
Teama e cea care te opreşte, Michael.
Îmi bag mâna în craniile oamenilor toată ziua şi nu clipesc.
Păi, în viaţa personală.
Sunt în regulă şi acolo.
Poate că e ceva cu care nu te-ai confruntat încă,
o parte a trecutului care se întoarce să te bântuie.
- Eşti o adevărată pacoste, nu-i aşa? - Pot să fiu.
Cum ţi-ar plăcea să consulţi pentru Holt Neuro?
Ţi-a trebuit mult să întrebi.
Caut un nou neuropsihiatru.
Ai lucrat pentru Giants, Jets, trei echipe olimpice.
Poate că e vremea să intri în joc.
Michael.
Nu mi-ai spus de ce erai speriat.
Nu-s pacientul tău, E-Mo.
Sunt atât de mândră de tine că ai fost la psihiatru. Începi să te deschizi.
În sfârşit, un avantaj al morţii.
Te rog, vorbeşte-mi. Michael, nu mă ignora.
Nu mă mai poţi vedea?
Michael, te rog.
Da, te văd.
Slavă Domnului că nu sunt nebună.
- Aş vrea să pot spune acelaşi lucru. - Nu face asta din nou.
Eşti singurul meu contact cu cei vii.
Te superi? Trebuie să fac duş.
Te rog. Am fost căsătoriţi, te-am văzut dezbrăcat.
În legătură cu teama aia de care vorbea psihiatrul tău...
E doctor de medicină sportivă. Şi de ce apari mereu?
Ştii că încă nu pot controla când apar.
Vrei să ştii de ce cred eu că ţi-e frică?
- Am de ales? - Cred că ţi-e teamă de fantome.
Păi, nu mă tem de ele. Nu cred în ele.
Cred că-ţi place viaţa ta
când e frumoasă, liniară şi predictibilă
şi în momentul în care apare ceva ce nu poţi controla, te sperii.
Când termini, putem vorbi despre greşelile tale? Am şi eu o listă.
Nu mă crede, întreabă-ţi noul psihiatru.
Nu e psihiatrul meu şi nu mi-e teamă!
De ce ţipi?
Scuze. Gândeam cu voce tare.
Arăţi epuizat.
Ne-am îmbunătăţit rezultatele personale?
I-am oferit tipului o slujbă.
Ca să lucreze aici?
Crezi că şi-l poate permite clinica?
Ed Morris, cel mai bun neuropsihiatru din New York.
- E cunoscut sub numele de E-Mo. - Apropo de doctori, clinica nu-şi permite
să lucrezi acolo câteva ore zilnic. Ai şi o vertebroplastie,
o fuziune trans laterală şi, chiar acum, ai o consultaţie de urgenţă...
Monica Lee, 17 ani, în ultimul an la Riddington Prep.
- Ce e cu ea? - Tatăl ei a pus aceeaşi întrebare.
Se pare că Monica a avut un fel de cădere ieri la şcoală.
Bine.
Surpriză!
Deci asta s-a întâmplat ieri?
Pune-ţi o dorinţă, frumoaso.
Da, să fie una bună, gen "chiar absolv".
Monica, te simţi bine?
Cred că te ignoră.
Nu, e ceva în neregulă.
Monica?
Spune ceva!
Cineva să aducă asistenta.
- Asta trebuie să te fi speriat. - Da, mi-a speriat şi prietenii.
Nu destul ca să-i împiedice să-l pună pe internet.
Tată, nu-i mare lucru.
Spune-mi ce s-a întâmplat, Monica.
Chiar nu ştiu.
M-am simţit bine toată dimineaţa şi apoi la şcoală,
prietenii mi-au făcut o surpriză şi dintr-o dată nu m-am mai putut mişca.
- Vreo durere de cap? - Nicio durere.
Totul s-a înnegrit şi am leşinat un minut.
Tata se poartă de parcă aş muri.
PJ a spus că ai leşinat trei minute şi nimeni nu te-a putut trezi.
Acum sunt bine.
Se pare că ai avut o criză uşoară de apoplexie.
- Dumnezeule. - Dar nu tremuram.
Se numeşte atac prin absenţă. Creierul se opreşte brusc
şi abilitatea de a vorbi este întreruptă... de obicei declanşată
de o lumină strălucitoare sau pulsatorie.
- Cum ar fi scânteile? - Aşa e.
Jocurile video îl pot şi ele declanşa. Câteodată doar urmărind TV.
De fiecare dată când mă întorc, urmăreşte TV-ul pe computer,
conversează cu prietenele. O puteţi ajuta?
Mai întâi, vreau să confirm diagnosticul făcând o electroencefalogramă.
Va durea?
Doar pentru că nu poţi scrie mesaje în acel timp.
Haide, să te ducem la diagnostic.
Monica?
Îmi simt braţul ciudat.
- Mă furnică. - Dreptul sau stângul?
Monica, vorbeşte-mi.
- Ce se întâmplă? - Monica, mă auzi?
Te doare ceva?
- Ce dracu se întâmplă aici? - E vremea să aflăm.
UN OM ÎNZESTRAT Sezonul 1 Episodul 5
Subtitrarea BlackAmber-Dorula/SubTeam pentru www.subs.ro
- Cum te simţi, Monica? - Nu aşa de bine.
Încă o criză prin absenţă?
Ai avut braţul amorţit şi durerea de cap,
dar n-a fost nicio lumină strălucitoare.
Mă gândesc la ceea ce se cheamă atac ischemic tranzitoriu.
- Ce este? - Atac cerebral minor.
Oxigenul din creier e întrerupt pentru scurt timp fără efecte de durată.
E evident că se înrăutăţesc.
AIT poate fi un semn pentru un atac mai grav.
Dar sunt prea tânără pentru atac cerebral.
Tocmai de aceea te ţin aici.
Multe lucruri pot cauza atacurile ischemice tranzitorii
precum cocaina şi metamfetamina. Ambele pot comprima
- ... arterele din creierul tău. - Nu iau droguri.
Bine.
În familie au fost atacuri vremelnice sau coagulare?
Mama Monicăi a murit de lupus acum un an şi jumătate.
Bolile autoimune pot declanşa cheagurile de sânge.
Vom face analize de reumatologie şi vom vedea dacă lupusul e vinovat.
- Şi dacă este? - Tată, mereu te gândeşti la ce-i mai rău.
- Sunt îngrijorat pentru tine. - Dacă e lupus, se tratează.
Încearcă să te destinzi. Amândoi.
- Răspunde. - Prea devreme pentru musafiri?
Se pare că o gaşcă de prieteni ai domnişoarei Lee
ne-a invadat holul cu baloane şi îngheţată.
- Le-ai spus să vină aici? - Poate.
Bine, Monica poate primi vizitatori, dar numai un minut.
Apoi o asistentă s-o ducă la RMN şi să-i facă un VSH şi ANA.
- Vorbesc serios, un minut. - Mulţumesc, dr. Holt.
Dr. Holt... despre drogurile Monicăi...
A mai luat droguri.
Am văzut cum o priviţi.
S-a întâmplat anul trecut după ce-a murit mama ei.
Am observat că stătea trează, vorbea repede.
Am făcut un test de droguri pentru acasă pe un fir de păr.
Am găsit cocaină.
- Aţi întrebat-o? - Şi a recunoscut.
A spus că pierderea mamei ei a fost foarte grea.
- Şi a promis că n-o va mai face. - Am să-i fac o analiză de sânge.
Monica e o violoncelistă strălucită. Voia să meargă la Vassar cu bursă,
exact ca mama ei, dar acum câteva luni, a încetat să mai cânte. I-au scăzut notele.
Iar luna trecută s-a despărţit de prietenul ei. De el.
- Bună ziua dle Lee. - Bună, PJ.
Ştiu că Monica crede că o controlez prea mult.
- Nu ştiu ce-a apucat-o. - Am să vă anunţ când vin rezultatele.
- PJ, pleacă. - Vreau să mă asigur că eşti bine, Monica.
- Suntem îngrijoraţi pentru tine. - Dar sunt bine.
Monica, lasă-l pe PJ să stea.
Tată, i-am spus să nu vină şi a venit. Scoate-l de aici.
- Vreau să te văd. - Poţi să-i spui să plece?
- Nu vrei să faci pe arbitrul? - Cred că "Clinica" are nevoie de mine.
Dr. Zeke. Mi-ai lipsit săptămâna trecută.
- Salut, Anton. - Ai fost în turneu?
- Kate mi-a spus că eşti într-o trupă. - Da. "Credibilul Hulk".
Probabil că ai descărcat ilegal toate piesele noastre.
Greu să te laşi când eşti în turneu. Maşini aglomerate, baruri zgomotoase.
Cine spune că vreau să mă las?
Spiritul zboară mai liber când alegem liber.
Spiritului meu îi e frică de înălţimi.
Zeke, există metode să pui capăt dependenţei.
Tincturi de plante, meditaţie.
Uneori chiar o tulpină de ţelină te ajută.
Şi cum o aprind?
- Bravo. Primul pas e mai greu. - Am un pacient.
- Bună. - Bună.
Sunt dr. Zeke. Băiatul tău nu se simte prea bine.
David a vomat toată dimineaţa şi are diaree.
Să-l ducem înăuntru. Când ai început să vomiţi, David?
- După ce m-am dat jos din pat. - Nici micul dejun n-a putut să-l mănânce.
- A fost doar senzaţia de vomă? - Nu. Sunt sigură că am văzut şi bomboane.
Chiar dacă i-am spus să arunce restul bomboanelor rămase.
- Le-am aruncat. Jur! - Atunci de ce sunt aici şi nu la serviciu?
Respiră adânc. Expiră.
Încă o dată.
Amice, ai mâncat prea multe bomboane aseară?
Poate ai stat treaz şi te-ai uitat la filmele cu monştri de pe canalul doi?
Tricoul te dă de gol.
Bine. Am stat treaz şi am mâncat bomboane.
David!
Totuşi, te susţin pentru că eşti vârcolac.
Da, vampirii sunt prostovani.
Câteva ore de perfuzii pentru deshidratare
şi ar trebui să fie în formă.
- Trebuie să merg la baie. - Îţi vine să vomiţi?
- Nu, cealaltă. - Hai să-ţi arăt unde este.
Dr. Holt, încă o zi, încă un dolar.
Doar dacă spui că pierd unul.
- Salut. - Bună.
Devii ambiţios, Little Creek?
- Am crezut că maşina a intrat doar în hol. - Clinica se extinde, frate Mike.
De când?
De când cineva a primit 100.000 $ de la Fundaţia Alarcan.
Subvenţie nerestricţionată. Îi putem cheltui cum vrem.
Cu toate Urgenţele care se închid, să fim pregătiţi pentru pacienţi mai bolnavi.
A închiriat deja vitrina vecină,
a dat avans pentru un aparat cu ultrasunete şi raze X.
Mi-a zis să construiesc o sală de traumatologie şi zone de îngrijire.
Expresul dr. Kate rulează, prieteni. Urcaţi la bord sau veţi fi călcaţi.
N-ai spus aşa ceva? Ai spus?
- Zeke, ce-ţi face pacientul? - Vomită, dar îşi revine.
Se întâmplă ceva cu David. S-a încuiat în baie.
M-am dus să văd ce face şi n-a răspuns.
- David, te simţi bine? - Iubitule, ţi-e rău?
Deschide.
- Găseşte cheia, Zeke. - Mă străduiesc.
Ştiţi ceva, Anton poate să repare uşa.
- Are pulsul slab. - Dar de ce?
Prietene, ne-ai tras o sperietură bună.
- Te simţi bine? - Mă doare stomacul.
David, sunt dr. Holt. Îţi aminteşti când ai căzut în baie?
Nu are cucuie, vânătăi sau tăieturi.
Nu s-a lovit la cap. Cum se prezintă?
Deshidratat de la diaree şi vomă.
Priveşte aici.
Am văzut nişte sânge în toaletă.
Şi eu.
Atunci s-a întunecat totul.
Îmi pare rău că am ţipat la tine mai devreme.
A stat treaz toată noaptea trecută mâncând bomboanele de la Halloween.
Poate că a fost ceva în ele.
David, vreuna din bomboanele de aseară avea gust ciudat sau se simţea ciudat în gură?
Are nevoie de radiografie la stomac să ne asigurăm
că n-a înghiţit ceva care a deteriorat interiorul.
Iar asta, prietene, înseamnă să te plimbi
cu ambulanţa până la spital, cu lumini aprinse, sirene şi toată treaba.
Dacă am înghiţit ceva rău, de aceea era sânge în toaletă mai devreme?
Când mai devreme? Săptămâna asta?
Acum o lună când am fost bolnav.
- Ai ştiut? - Nu. Am crezut că are gripă.
L-am reţinut de la şcoală câteva zile.
Scumpule, de ce nu mi-ai spus mai devreme?
Am fost jenat.
Deci n-a fost gripa sau bomboanele.
Mai degrabă toxiinfecţie alimentară... carne crudă,
mâncare pregătită necorespunzător.
Nu, nu, bucătăria mea e curată.
Aţi ieşit să mâncaţi în oraş sau la fast food?
Câteodată când mama lucrează târziu,
eu cumpăr taco sau fructe de la standul din colţ.
- Avem un câştigător. - Începe cu antibiotic pentru diaree.
Iau o mostră pentru salmonella, shigella, cryptosporidium, ca de obicei.
- Poftim, serveşte-te. - Asta faci tu. Eu duc la laborator.
E-Mo, bunvenit la Holt Neuro. Ai cunoscut-o pe încântătoarea mea asistentă.
Da. Şi m-am ales cu nişte poveşti picante.
Un cadou de la laborator.
Întotdeauna eşti atât de atent.
Şi unul pentru tine.
- Mulţumesc. - Analizele Monicăi Lee.
- Continuăm mai târziu. - Ce ai?
Femeie de 17 ani, americano-asiatică, cu atacuri ischemice tranzitorii.
- Ai început să-i dai aspirină? - Da, 365 mg. De ce are coagulare?
Toxicologia n-a găsit cocaină şi analizele sunt negative pentru lupus,
chiar dacă mama ei a murit de lupus.
E numai a ta, pacienta din salonul A.
Mă bagi deja la înghesuială?
Se întâmplă ceva care face dificil de ajuns la problema neurologică.
Ea e prea închistată, tatăl e obsedat de control.
Adică vrei să intru, să găsesc răspunsul şi tu să iei tot creditul.
Gândeşte-te că e un test.
Nu am lupus?
Analizele de reumatologie făcute de dr. Holt au ieşit bine.
La fel ca şi restul analizelor.
- Simţi? - Da.
Slavă Domnului.
- Monica, lasă-l jos. - Nu pot să dau cuiva vestea bună?
După ce vorbim cu medicul.
Dr. Morris, dacă nu are lupus,
atunci ce provoacă atacurile ischemice?
Ar putea exista alţi factori care o supun riscului pe fiica dvs.
- Unul ar fi fumatul. - Monica nu fumează. Aşa-i, scumpo?
- Ce-am spus? - Nu-mi lua telefonul.
Ai noroc că nu-l arunc pe geam. Dl. doctor vrea să ştie dacă fumezi.
Nu.
Ei bine, ar putea exista alte aspecte care cauzează acest lucru.
Unele sunt personale. Vrei să plece tatăl tău din cameră?
De ce să plec? E minoră.
Problemele sexuale sunt private chiar şi pentru minori.
Poate să rămână.
Bine.
- Trebuie să întreb, eşti activă sexual? - Nici măcar n-am prieten.
Ai avut până te-ai despărţit de PJ.
- De aceea m-am despărţit. Pentru că voia. - Da?
Tată, fii serios.
- Deci nu eşti activă sexual cu altcineva? - Nu.
Eu şi mama ei am educat-o să aştepte.
- Cum a fost primul pacient? - E o mincinoasă destul de bună.
Să-i testezi sângele pentru estrogen şi progesteron.
- Hormoni pentru sarcină? - Pilulele ar putea să-i provoace cheaguri,
atac ischemic sau chiar atac cerebral, mai ales dacă fumează.
Cum ţi-ai dat seama?
Ai văzut cum primeşte mesaje la fiecare cinci secunde?
Diagnostic: fată de 17 ani.
- Dar ai văzut-o să trimită? - Nu-mi amintesc.
Eu da. Faţa era albă, pupilele dilatate.
Are o relaţie cu cineva.
Chiar dacă spune că n-are prieten.
Rezultatele cadoului pe care mi l-ai dat.
David, pacientul tău cu toxiinfecţie alimentară.
E-Mo, Rita îţi va arăta cum să ceri alte analize pentru Monica.
Trebuie să vorbesc la cealaltă slujbă.
- Care cealaltă slujba? - Nu întreba.
- Îţi jur, încerc să mă las. - Nu înainte să-ţi împrumut bricheta.
Scuză-mă.
- Dr. Mike. - Am aflat ce-i face rău lui David.
- Bacteria E coli 0157. - Asta nu-i bine.
Mai bine îi mai dau un antibiotic în caz că se răspândeşte în sânge.
- Aveţi ceftriaxonă? - Da, pe aceea o avem. Mulţumesc.
Ce nu e bine? E vorba de David?
Doar un mic impediment.
Te rog, fă-l bine. Numai pe el îl am pe lume.
O să fie bine.
Îi mai dăm un tratament să ne asigurăm.
- Aşteaptă, Renata! - Ce naiba faci?
- Serviciul Imigrări. Renata vine cu mine. - Se numeşte Corina.
Se numeşte Renata Ruiz şi e din El Salvador.
Am fost la fabrica la care lucrează.
E atât de importantă că trebuia să vii după ea?
Imigranţii nu mai vin când dai exemplu. Muncitorii şi familiile lor.
- Unde e David? - Nu e cu mine.
Ai spus şefului tău că întârzii pentru că David e bolnav şi îl aduci aici.
Nu, eu sunt bolnavă. Eu sunt bolnavă.
N-am vrut să dl. Reyes să afle. David e la şcoală.
- N-a venit cu mine. - Spune adevărul, doctore?
Da, a venit singură aici. Pentru o infecţie bronşică.
- Şi trebuie s-o ducem înăuntru. - N-o puteţi lua. Are nevoie de tratament.
O s-o vadă medicul închisorii înainte s-o urcăm în avion. Să mergem.
Ce naiba facem?
- Mama e deportată, copilul rămâne. - E coli îl face să-i fie rău.
Atunci trebuie internat.
Nu-l pot duce la Regional cu cei de la Imigrări pe urmele lui.
- L-ai adus aici? - Ştiu, nu are asigurare.
Mă gândeam că a leşinat mai devreme şi are nevoie de neurolog.
Nu sunt un bilet câştigător pe care-l încasezi când vrei.
Am încercat să-l duc la Regional. E plin.
Îl îndopam cu antibiotice şi l-aş fi trimis acasă cu mama lui, dar ea lucrează.
Să mor dacă te mint. Copilul trebuie să fie aici.
Dacă îl duci la Regional cum se eliberează un pat.
Dacă n-ai fi un chirurg băţos, am putea fi prieteni.
- Dr. Zeke? - Ce s-a întâmplat, amice?
Nu pot să respir.
- Aud un hârâit difuz. - Are lichid în plămâni?
Apare edemul pulmonar. Se va îneca dacă nu-l tratăm.
Vino după mine.
Am introdus succinilcolina.
De ce se umplu cu lichid plămânii unui copil cu toxiinfecţie?
Vedem după ce-l facem să respire.
- Linia principală a intrat? - Şi scoate uşor.
Nitroglicerină, o picătură de 0.1 micrograme per kilogram pe minut.
- Chemaţi-l din nou pe terapeut. - Spune că ajunge în cinci minute.
Nu pot aştepta. Trebuie să-l intubez. Laringoscop.
Epiglota e la vedere, dar nu-i văd coardele. Unde e anestezistul?
Dr. Lantz a terminat programul acum o oră. L-am chemat.
- Houston, avem o problemă. - N-am mai intubat din rezidenţiat.
Puştiul are vânătăi pe toată burta.
DIC? Poate fi septicemie de la E coli.
Să avem dopamina la îndemână.
- Zeke, puţină presiune pe cricoid. - Saturaţia în oxigen scade la 78%.
- Tot nu-i văd coardele. - Se sufocă. Să-i punem balon.
Da.
Multă rezistenţă.
Şi saturaţia creşte.
- Am nevoie de glidescop. - N-am mai folosit aşa ceva.
Te miri de ce mă plâng când sunt la clinică. Haide.
Iată-i corzile. Tub intratraheal.
Direct la ţintă.
Am intrat. Umflă balonul.
Saturaţia în oxigen creşte.
98 procente. Puştiul a scăpat.
Nu eşti bucuros că l-ai lăsat să stea?
Voi fi când vom afla de ce a cedat.
Trombocitele sunt scăzute, celulele roşii sunt crescute,
ceea ce i-a deteriorat rinichii.
De aceea avea vânătăi şi plămânii plin cu lichid.
Totul a fost cauzat de E coli.
Sindromul uremic hemolitic. Trebuie să facă dializă.
- O putem face aici. - Nu va fi suficient.
Îi fac ecografie Doppler, verific electroliţii din urină, dar îţi garantez...
- Are nevoie de transplant de rinichi. - La naiba.
Există şansa ca mama să se potrivească.
Sau... îl punem pe listă.
- Da? - Da.
Mulţumesc pentru ajutor, Michael. Vorbim mâine.
E-Mo, ţi-ai dovedit teoria în privinţa Monicăi?
- Exact ce credeam că e. - Credeţi că iau anticoncepţionale?
Ştim că aşa e. Ai ştiut că aşa este şi n-ai spus nimic.
- N-a ieşit bine analiza voastră. - Nivelul reprimat de estrogen endogen
este markerul de încredere pentru cineva care ia contraceptive.
- Dar nu iau. - Bine. Poţi să ne minţi cât vrei.
Dar vezi fata din oglindă?
O să moară dacă o minţi în continuare.
Ascultă-mă.
Eşti o fată frumoasă. Meriţi o viaţă lungă şi fericită.
Dar eşti singura care o poate face
spunându-ne adevărul despre anticoncepţionale.
- Da, iau. - Ei bine, nu le mai iei.
Ai minţit şi despre astea?
Fumatul şi anticoncepţionalele te-au adus aici cu cheaguri de sânge.
- Iei pilule anticoncepţionale? - PJ, ce cauţi aici?
- Rita, dă-l afară. - Te culci cu cineva?
Ai spus mereu că mă iubeşti!
- Ieşi! - Tinere, trebuie să pleci.
- Lasă-mă să vorbesc cu ea! - Trebuie să pleci.
Doar un minut! Te rog, o iubesc!
Ascultă-mă. Nu e momentul.
Trebuie să mergi acasă.
Ciudăţenia e că până la sfârşitul semestrului va fi îndrăgostit de altă fată.
Ia legătura cu medicul care i-a dat astea, să nu se mai întâmple din nou.
"Clinica Sanad..."
Ce e asta?
Clinica Sanando. E o clinică fără plată nu departe.
- O ştii? - Acolo e cealaltă slujbă a mea.
Pacienta ta şi-a luat pilulele de aici?
- Da. Ce medic i le-a prescris? - Doctorul...
Anna i le-a prescris.
Fata o fi minţit în legătură cu fumatul.
Sau n-a fost niciodată aici. Reţeta este pentru Marisa Hernandez.
- Se pare că ia pilulele altcuiva. - Da.
Frumos. E vremea să punem piciorul în prag.
Scuză-mă. E-Mo, sunt Michael. Trebuie să ai
încă o discuţie cu Monica Lee.
Se pare că nu era reţeta ei. Cineva pe nume Marisa Hernandez...
- I-ai spus? - Nu. N-am apucat.
- Trebuie să-i spunem. - Ştiu.
Care-i planul cu rinichiul puştiului? Mama lui poate dona?
Michael, este... vina mea.
- Eu i-am cerut lui Zeke să nu-ţi spună. - Nu, a fost ideea mea.
Vrea cineva să mă pună în temă?
- David nu are documente. - Iar mama lui a fost luată de Imigrări.
- Aseară ştiai? - De aceea n-a putut merge la Regional.
- Şi te-ai gândit să mă minţi în faţă. - N-am ştiut că o să cedeze.
- Şi să aibă nevoie de transplant. - Nu m-am dat peste cap să vă ajut?
Nu mi-am neglijat pacienţii? Te-am angajat, Kate, aminteşte-ţi!
Ştiu. Ştiu şi-mi pare rău. Şi... a fost ideea mea.
Ba n-a fost. Eu am minţit.
Amândoi aţi clocit planul ăsta minunat?
Ce urmează? Să-mi jefuiţi farmacia?
Chiar crezi că o să primească un rinichi dacă Imigrările îl trimit în El Salvador?
Trebuie să-l ajutăm pe David.
Nu eu. Eu am terminat cu locul ăsta.
L-ai da afară?
Am avut încredere în tine, Zeke. În amândoi.
Ştiu.
Michael, îmi pare foarte, foarte rău.
Nu-l lăsa pe David să sufere din cauza mea.
Dacă mama poate dona, plătesc transplantul.
Ce?
Şi dacă ar fi american, transplantul e 100.000 dolari.
Pot să folosesc subvenţia cum vreau.
- Şi să nu-ţi rămână nimic? - Viaţa lui David nu merită?
Cum rămâne cu restul pacienţilor, cu sala de traumatologie?
Am să găsesc o cale să plătesc.
Într-un fel, cumva.
Dar cum spuneam... urcaţi la bord sau o să fiţi călcaţi.
- Iar? Cât o ţine aşa? - Până ne intră în căpăţânile groase.
A mea e prea groasă. Aş putea să fac cinci ani şi să-mi pierd autorizaţia
pentru că l-am adăpostit pe copil. Vreau să dispară de acolo într-o oră.
Michael...
Michael!
- Ce s-a întâmplat? - Ăştia doi sunt nişte mincinoşi.
Aşa îţi pregăteşti oamenii să practice medicina de familie?
- Aşa ai practicat-o şi tu? - Tu ai angajat-o pe Kate.
După ce mi-a recomandat-o iubitul tău.
Da, sunt complet nebun.
Vino. Vorbeşte cu mine.
Ce s-a întâmplat?
Am fost păcălit să ascund un copil imigrant care are nevoie de transplant de rinichi.
Zeke şi Kate mi-au periclitat întreaga carieră.
E doar unul din motivele pe care le am să fiu supărat.
- Nu trebuia să te mintă. - Aşa-i. Nu trebuia.
O să-mi amintesc când vin federalii peste mine.
Nu ţi-e frică de asta. N-ai ştiut că e imigrant, deci cariera nu ţi-e riscată.
- Dar ţi-e frică de ceva, Michael. - Iar începem.
Teama nu trebuie să fie sfârşitul lumii. Ascultă la mine. Eram speriată
de moarte ca nimeni alta şi uită-te la mine.
Orice-ar fi făcut Zeke şi Kate, băiatul ăla e de două ori mai speriat decât tine.
Crezi că eu nu ştiu?
Deci l-ai fi primit dacă ştiai că e imigrant ilegal? Şi bolnav foarte grav?
Bună, Rita, care-i treaba?
Bine, trage de timp cât poţi de mult.
- Ce este? - Exact de ce-mi era teamă.
Nu pleci nicăieri până nu termin de citit.
Întoarce-te la recepţie. Avem reviste.
Doamnă, te dai la o parte sau te dau eu.
Te rog, atinge-mă cu un deget. N-am mâncat pe nimeni săptămâna asta.
Rita. Mă ocup eu.
E ziua ta norocoasă.
- E timpul să pleci. E proprietate privată. - Şi iată cheia mea de la regat.
- Iau băiatul. - Îl scoţi de la dializă, moare.
Medicii de la infirmerie au zis că pot să-l aduc. Aşa cum au spus că mama
nu are infecţie bronşică. De aceea m-am întors la clinică să vorbesc
cu paznicul. Simpatic. Mi-a zis că a pus un copil în maşina ta să-l aduci aici.
- Şi aici o să rămână. - Domnule, dă-te la o parte.
Şi tu, ascultă-mă. El e mincinos. Şi eu sunt la fel de fericit pentru asta,
dar băiatul va muri dacă nu face transplant.
De aceea vei pleca şi ne vei lăsa să testăm mama
- ... pentru că donator mai bun n-avem. - V-aţi drogat?
E simplu. Noi luăm băiatul şi mama. Îi primeşti când terminăm operaţia.
- Vă raportez. - Ai copii?
- Nu-i treaba ta. - Ai verighetă,
ştii să te porţi la o cină de familie. Trebuie să fii dur la muncă,
dar când ajungi acasă, eşti... un tată bun.
Mă înşel?
Lasă-i la noi doar până terminăm operaţia.
Când terminăm, îi trimiţi unde vrei.
Mamă? Nu mă simt prea bine.
Dar te vei simţi bine. Dr. Holt m-a testat
şi spune că pot să te ajut.
- Bine? - Bine.
O să iasă bine, nu?
Chirurgul care vine aici e cel mai bun din branşă.
Amândoi veţi fi bine.
- Te duci acasă? - Aş vrea să nu mă duc.
L-am sunat pe tata să vină să mă ia. Trebuie să fi vorbit cu PJ,
că a luat-o razna înainte să apuc să-l salut.
Roag-o pe Marisa Hernandez să vorbească cu el.
Ea cine este, Monica?
Sora prietenului meu. I-am furat pilulele.
- Se numeşte Alex. - Merge şi el la şcoala pregătitoare?
Părinţii lui nu-şi permit, dar... e un artist minunat.
Aşa a primit bursă la Riddington.
De aceea ai păstrat secretul?
Şi-ar fi ieşit din minţi.
Tatăl meu era minunat.
Iar acum spune că trebuie să fiu cu băiatul potrivit, ca PJ.
Să am prietenii potriviţi, să fiu la colegiul potrivit.
Şi dacă află că Alex mă duce la cluburi hip-hop şi nu la filarmonică...
- E speriat, Monica. - De unde ştii?
Dragostea poate să te sperie.
Te face mai fericit ca niciodată,
iar dintr-o dată îţi poate da ceva pe care...
ţi-e teamă să nu-l pierzi.
Da.
- Tatălui meu îi e teamă să nu mă piardă. - Da. Cum a pierdut-o pe mama ta.
Ce-o să fac?
Îmi iubesc tatăl, dar sunt îndrăgostită de Alex.
În primul rând,
tu şi Alex trebuie să mergeţi la un medic pentru alt tip de contracepţie.
Nu mai poţi lua pilule.
Nu pot merge la medicul de familie.
El şi tata joacă golf.
Poţi să mă trimiţi la cineva?
Te rog.
Şi pentru că zidul se învecinează cu clinica,
îl vom scoate şi îl vom pune în sala de traumatologie.
Când voi primi altă subvenţie.
Salut.
Corina şi David au ieşit din operaţie?
Da, se refac foarte bine. Medicamentele anti respingere par să funcţioneze.
Băiatul va trăi mulţumită ţie.
- Devii vegetarian? - Nefumător.
Dacă David e destul de curajos să intre în operaţie, pot şi eu să mă las de fumat.
- Salut, dr. Holt. - Bună, Monica.
- Nu mă aşteptam să te văd aici. - Bună, Sunt Alex.
Dr. Morris mi-a spus să vin la tine, că e cealaltă slujbă a ta.
- Ia te uită. Se duce vorba. - Poţi vorbi cu dr. Kate.
- Veniţi înăuntru. - Monica!
De ce nu mă iubeşti?
- Chemaţi o ambulanţă! - Moare până să ajungem la Urgenţă.
- S-o ducem înăuntru. - Cheamă poliţia!
- Monica, mă auzi? - Pulsul e slab.
Pun pariu că glonţul i-a lovit inima.
Charisse, agaţă două pungi cu lichid şi lasă-le să curgă.
Se va face bine?
- Când vine salvarea? - În şapte minute. Înapoi.
Ser fiziologic.
- Nu avem puls. - Încep resuscitarea.
Monica, nu muri.
Traumatism penetrant cu pierderea semnelor vitale.
- Trebuie să-i deschidem pieptul. - Aici?
- N-avem de ales. O trusă de toracotomie! - La Holt, cu glidescopul.
- Atunci o trusă de sutură şi un scalpel. - Şi un dilatator vaginal. Adu două.
- Le folosim ca depărtătoare. - De acord.
Zeke, preia compresia.
Scalpel.
- Tai pielea. - Eu tai muşchiul.
Rezistă, Monica. Poţi.
Începem depărtarea.
Văd inima.
Da.
Rana e în ventricul.
Sutură?
Prind aorta.
Nu găsesc aorta.
Aici. Lasă-mă să te ghidez.
Acolo.
O simt.
- Prind aorta. - Opriţi resuscitarea.
Pulsul e slab.
Pompez.
Bun, gaura e închisă. Ventriculul nu mai sângerează.
- Inima bate din nou. - Fata o să trăiască.
Debitul sistolic a urcat la 95.
Trebuie să recunosc că e prima oară când deschid un piept.
Toată clinică a înnebunit de când a început tipul ăsta să dea târcoale.
Bun.
Hai s-o ducem într-o sală de operaţie.
Monica a trecut cu brio prin operaţie.
Niciodată n-am vrut mai mult să aud că primeşte un mesaj.
Îţi mulţumesc, dr. Morris.
Mulţumeşte-i dr. Holt. El i-a salvat viaţa.
Domnule Lee?
- Eu sunt Alex. - Tu eşti cel de care e îndrăgostită.
Aş zice că amândoi sunteţi.
- Salut. - Ce face PJ?
E arestat, e în şoc.
Poate trec să-l văd mai târziu.
- Înseamnă că accepţi postul? - Nu ştiu.
Trimit o fată pentru o diafragmă şi se întoarce cu un glonţ în inimă.
Speram să fie ceva mai puţin plictisitor.
Bine ai venit la Holt Neuro.
E necesar?
Până le dau drumul din nou în El Salvador.
Măcar el nu se întoarce în sicriu.
Da. Iar tu nu mergi la închisoare.
Ţii minte raportul pe care voiam să-l fac despre tine?
S-a pierdut în sistem.
- Ce mai zi. - În ultima vreme toate par să fie aşa.
Dar îmi place noul E-Mo. O să fie o achiziţie bună.
- Ce planuri am astă seară? - Două opţiuni.
Petrecerea lui Michael Cunningham sau bairamul de la Met.
Sau poţi merge cu mine şi Len la bal.
Tentant.
- Noapte bună, Rita. - Noapte bună, Michael.
- Salut. - Salut.
Te-ai întors...
Da, păi...
reduc presiunea după toracotomie.
Sigur.
Încerc să fac rost de altă subvenţie.
Anton continuă să construiască.
- Spune-i să se oprească. - Am încercat.
Răspunsul lui: "Uneori trebuie să păşeşti în gol cu credinţa că pământul apare".
Poartă sandale cu ciorapi. Zic şi eu.
Vrei să mănânci ceva?
Da. Mi-ar plăcea, dar trebuie să...
- Bună. Eşti gata de plecare? - Da.
Michael, el e Harrison. Soţul meu.
- Mă bucur să te cunosc, Michael. - Şi eu mă bucur.
Nu port verigheta la serviciu.
Era s-o pierd în canalizare când mă spălam.
- Iubito, avem rezervare. - Da.
- Vedem mâine ce facem. - Da, vom vedea.
- Noapte bună. - Noapte bună.
Nopate bună.
Dr. Holt. N-am ştiut că eşti încă aici.
- Te ocupi de ultimul pacient al serii? - Cum să nu.
Salonul 2.
Comentarii pe www.tvblog.ro
Subtitrarea BlackAmber-Dorula/SubTeam pentru www.subs.ro