Sunt Gossip Girl, singura voastră sursă
din vieţile scandaloase ale elitei din Manhattan.
Ivy, nu mai vorbi cu iubitul tău şi treci la muncă.
- Charlie! Dumnezeule! - Ce cauţi tu aici?
Filmările la "Cei frumoşi şi blestemaţi" se termină peste o săptămână,
dar ai vrea să lucrezi în continuare pentru mine?
Mi-ar face plăcere.
- Ce cauţi acolo? - Îmi caut telefonul.
Cred că l-am lăsat la parada de modă când l-a luat asistenta să-l înregistreze.
Nu mă interesează interviurile cu elita din New York.
Eu vreau să le aflu secretele şi scandalurile.
Ai luat telefoanele tuturor. De ce n-ai verificat câteva?
Cunoşti vreo fată pe nume Ivy?
Adevărul e că abia aşteptam să fiu tată, iar acum, voi fi.
Nu intenţionam să public "Inside".
Cumva, a picat în mâinile editurii Simon & Schuster.
E o satiră la adresa întregii mele vieţi şi a cunoscuţilor.
Nu ai scris tu cartea asta, ci eu.
Bravo! A făcut-o! V-am spus eu că-l fac să recunoască!
Dan Humphrey, Alessandra Steele, agentul meu.
Unde o fi? Serena... Şi cine sunt eu?
E un secret pe care nu-l voi dezvălui.
Gossip Girl - Intrigi la New York Sezonul 5, Episodul 4
Traducerea şi adaptarea: Cookie
Sincronizare: DISTEL @ www.subs.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro
- E genial! - De-a dreptul excepţional.
Mi-a plăcut cartea!
Cunosc pe vreunul dintre voi? Ştiu pe cineva de-aici?
Sfârşitul... mă omoară cu zile!
Mă ucide gândul c-ai rămas singur, fără prieteni lângă tine,
înconjurat de oameni care cred că te cunosc, dar n-au idee cine eşti.
E genial!
Corect, dar nu-i vorba de mine, ci de personajul cărţii, Dylan Hunter.
Romanul e pură ficţiune.
Mă bucur să te anunţ că e un roman de ficţiune genial
şi e numărul 38 pe lista de pre-comenzi de pe Amazon.
S-au înregistrat deja 25.000 de precomenzi.
Întrebare rapidă: Cât poate să mi se umfle capul până explodează?
Jumătate dintre cumpărători sigur sunt upper east sideri
curioşi să vadă dacă sunt incluşi în carte.
Da... Unii dintre prietenii mei posibil sÄƒ se regÄƒseascÄƒ Ã®n carte.
Ei vin disearÄƒ, nu?
La petrecerea de lansare a cărţii? Nu. Nu le-am spus încă.
Mai întâi, ar trebui să le spun că există romanul.
- Niciunul din ei nu ştie? - Nu...
Şi nu-s convins c-o să le placă atunci când o să afle.
Dacă chiar îţi sunt prieteni, o să se bucure pentru succesul tău.
Chiar ar trebui la serata de diseară,
când toată lumea va afla că scriitorul anonim
e, de fapt, Daniel Humphrey.
O să am nevoie de şase exemplare pe care le voi înmâna personal.
Ne vedem mai târziu la Giorgio Armani pentru proba de costum.
Şi să nu te bărbiereşti. Pari un scriitor veritabil.
Acum, înţeleg de ce femeile alegeau să se izoleze.
Nu din modestie, ci din vanitate.
Uită-te la sânii mei! Sunt cât o balenă!
- Mă asculţi? - Scuze, dragă.
Citeam că unele femei însărcinate experimentează schimbări de temperament.
Din câte se pare, nu te-au cunoscut pe tine înainte de sarcină.
Arăţi minunat!
Abia aştept să spun întregii lumi vestea cea mare!
Şi eu...
Mama şi Beatrice sosesc în seara asta.
Iar eu i-am rugat pe mama şi pe Cyrus să ia cina cu noi la consulat.
Apoi, o să le dăm vestea tuturor!
Oare familia ta o să se supere?
Nu vreau să mă creadă vreo vedetă a unei emisiuni deochiate de pe MTV,
ca "Prinţese singure şi gravide" sau "Călărită de regalitate".
Mama o să plutească de fericire.
Misiunea oricărei prinţese e să zămislească un moştenitor.
Iar tu exact asta faci.
Moştenitorul unei împărăţii sălăşluieşte-n mine...
Ce shakespearian sună!
Sper că sună a comedie, nu a tragedie.
La fel şi eu, de aceea trebuie să mai dau vestea unei persoane
înainte să ne întâlnim cu familiile.
Şi pot să-i dau vestea chiar acum.
Da, am primit cel mai recent scenariu. E pe biroul lui Jane.
Bine, îi transmit să vă sune. Mulţumesc.
'Neaţa tuturor!
Sunt la cură de sucuri săptămâna asta. N-o să fie o experienţă memorabilă.
Vi le pun în frigider şi mai comand un suc de anacard.
Face ziua să pară mai suportabilă.
- Mersi. Să aud lista. - Da.
Aveţi pe birou articolul pe care îl voiaţi despre galeria Krakauer,
la fel şi scenariul câştigat de Sony la licitaţie.
- Care era ăla? - "American Psycho" în şcoala primară.
Scapă de el.
De asemenea, ştiu că şansele sunt minime,
dar i-am trimis lui Daniel Day-Lewis romanul "The Blue Rose",
cu un bilet şi un buchet de trandafiri care cresc doar în Irlanda.
Nu ştiu, mă gândeam c-ar da bine.
Daniel nu-i de acord să facă nimic.
I-a luat trei ani să facă o pereche de pantofi
dar apreciez că depui eforturi.
- Sam? - Da.
Ne aduci mie şi Serenei două ceaiuri verzi?
Da, sigur. Cu mare plăcere.
Ştiam eu că nu m-au înşelat instinctele când te-am angajat.
Eşti o Cookie isteaţă.
Poţi să-ţi verifici telefonul. Nu conduc un lagăr de concentrare.
Mulţumesc.
Ea e Piper Van Allen, iar el e Sullivan Baker.
Iar mie-mi pasă de pozele astea interzise copiilor sub 13 ani fiindcă...
Fiindcă Piper e măritată cu Jason Van Allen.
Ce-i drept, mi-ai stârnit puţin interesul.
Da, iar Sullivan e cu florarul ăla celebru...
Cred că s-au şi căsătorit în Amagansett vara asta.
Iată o întorsătură la care nu mă aşteptam!
Sustragerea de telefoane de la parada lui Jenny Packham
ne-a pus pe tavă nişte poveşti interesante.
Dar, or fi ele interesante, dar nu sunt perfecte.
Dacă aveam telefonul lui Blair Waldorf...
Ţi-am mai spus că mi-e prietenă, iar de prietenii mei nu ne atingem.
Etica... Ce demodată e!
De ce mai păstrezi telefonul dacă nu răspunzi la el?
Fiindcă nu-s nevoită să explic cum am pus mâna pe el.
Dar prea mă intrigă misterioasa Ivy încât să dau cu piciorul la şansă.
Putem minţi, spunând că l-am găsit pe stradă.
Cum o s-o găsim?
Uite, nu are nume în agendă, are numai numere de telefon.
Iar la petrecere, telefonul n-a primit etichetă.
Poate era vreun "atârnache", un nimeni.
Anonimii nu-şi ascund prietenii, ci se laudă cu ei.
Am o presimţire legată de fata asta.
Ia stai aşa! Ştiu numărul ăsta!
Mă întorc imediat şi, să sperăm, cu o nouă pistă.
Apelul dvs a fost direcţionat spre...
- Tot nu ţi-ai găsit telefonul? - Nu, şi-am sunat non stop pe el!
Poate a sosit vreme pentru unul nou. La oraş nou se pretează telefon nou.
Da, dar toată lumea mea e în telefonul ăla.
Remixul final de pe albumul de debut al trupei Panic.
- Ce emoţionant! - Da, îl aşteptăm de mult.
Nu regreţi că n-ai revenit în lumea muzicii mai devreme, Rufus?
Nu, n-aş fi renunţat la creşterea copiilor pentru nimic în lume.
Iubesc muzica, dar Dan şi Jenny sunt viaţa mea.
E toată lumea pregătită?
Poate-a venit Dan. Speram să ni se alăture.
Ce băiat cuminte!
Bună.
Ştii despre ce-i vorba la întâlnirea asta?
Da, dar nu-ţi pot spune. Am jurat că ţin secretul.
- De când îţi muşti tu limba? - Sunt în curs de asimilare.
Văd că Humphrey începe să devină "regină a dramei".
- Ăsta nu era rolul tău? - Prefer să fiu "prinţesa dramei" acum.
Apropo, cum te mai simţi?
Bine, mersi de întrebare.
Scuze... Veveriţe_bc.
Mergem?
Ce căutaţi cu toţii aici?
Cred c-am primit cu toţii acelaşi mesaj de la Dan.
Data trecută când era aşa secretos, a apărut c-un plod în braţe.
Fii fără grijă, n-o să devii bunic,
deşi Dan se pregăteşte să dea naştere într-un alt fel.
Eu sunt sigură că aşa încep toate crimele misterioase.
- Serena, cum ţi-a mers la muncă? - Chiar grozav, sinceră să fiu.
Atât de grozav, că n-are timp nici de mine!
Mi-aş face timp, dacă n-ai dormi de fiecare dată când vin acasă.
Încă am probleme de adaptare la fusul orar.
Nu te-ai întors acasă de câteva săptămâni?
Cu siguranţă, aşa pare în prezenţa ta!
Serena, am o întrebare rapidă. Cunoşti cumva o fată pe nume Ivy?
Nu prea cred. De ce?
I-am găsit telefonul, dar nu ştiu cum să i-l înapoiez.
- Avea numărul tău în agendă. - Zi-mi numărul ei.
Ia uitaţi! A venit Dan!
Bună tuturor. Mulţumesc mult c-aţi venit.
Eu pot să stau doar cinci minute.
- Bine-ar fi să fie important! - Despre ce e vorba?
- E totul în regulă? - Nu-i vorba despre mine, nu?
- Da. Ce se petrece, Dan? - Ce-o să ne mai distrăm!
Scuze că v-am chemat pe grabă, dar...
Ştiţi că s-a speculat pe seama cărţii care se va lansa cu autor anonim?
Da. Gossip Girl spunea că-i vorba de noi.
Probabil a fost scrisă de vreun ratat care nici nu ne cunoaşte.
Nu chiar.
Eu sunt ratatul în cauză. Eu am scris cartea.
Şi se inspiră din vieţile voastre.
se pare că lucrurile se înfierbântă în sătucul ăsta uitat de lume.
Să sperăm că Singuraticul n-o să se pârjolească-n flăcări.
Ce cauţi aici? Credeam că mă aştepţi jos.
M-am săturat să tot aştept. Când ai de gând să le spui?
Curând, îţi promit.
Nu-i îndeajuns de repede. E vremea să afle despre noi.
- Ce-i aşa de amuzant? - Mai bine-l întrebi pe Dan.
- Ţi-am făcut personajul cam... - Gay.
Sper că e-n regulă. Iar tu nu te mai gudura atât.
Dacă tot voiai să simt ceva, uite aici trăire.
- Şi-mi merge treaba? - Ca unsă!
Atunci, n-am nicio problemă.
Ştiu c-o să vi se pară ciudat
să citiţi despre personaje inspirate de voi,
dar vrea să vă lămuresc că romanul ăsta e o operă fictivă.
După ce-l citiţi, sper să vă simţiţi mândri de el şi de mine
şi să veniţi diseară, la petrecerea de lansare a cărţii.
Editorul anunţă că eu sunt autorul.
Da, sigur că venim!
Citiţi romanul mai întâi şi hotărâţi-vă apoi.
Nu prea am avut timp să fac schimbări
şi, pe alocuri, unele scene n-au ieşit chiar cum voiam.
Un artist nu simte niciodată că opera lui e desăvârşită.
E bine să tinzi spre mai bine. Sunt tare mândru de tine, fiule!
Mă duc să-mi anulez ziua cu Panic ca să-ţi pot savura cartea.
Acum, că s-a încheiat întâlnirea asta inutilă
despre viitorul opritor de uşă al Americii,
vrei să bem împreună câte o cafea decofeinizată?
Mi-ar face plăcere, B., dar am întârziat deja la muncă.
Trebuie să mă întorc.
Atunci, ne vedem după ce termini?
Dacă-i vorba de roman, stai liniştită, Tuturor ne place o scorpie-n poveste.
Eu n-aş spune că-n carte există o scorpie propriu-zisă.
Eu ştiu cu siguranţă cine nu-i.
Fii serioasă! Orice fată trebuie coborâtă uneori de pe piedestal.
Nu faci faţă unei asemenea presiuni?
Ne vedem mai târziu.
Mai ştii povestea pe care-am scris-o şi pe care a scos-o Louis din carte?
E tot în carte? Da, mă gândeam eu.
Dacă nu te deranjează, prefer să nu aflu cât de malefic m-ai descris.
Da, bună idee! Am redevenit prieteni de curând.
De ce să stricăm un lucru bun?
Da, şi-mi cer scuze în avans,
dar am o ofertă mai bună pentru diseară decât petrecerea ta.
Eu şi Louis dăm vestea cea mare familiilor noastre.
- Mult noroc! - Şi ţie.
Romanul tău pare bine structurat şi-mi place fontul folosit.
Da, vin imediat. Pa!
O carte scrisă despre voi. Pare captivantă!
Sper că nu scria cartea anul trecut, când am luat-o razna.
Crede-mă, exista destulă nebunie înainte să-ţi faci tu apariţia.
Deci... tu şi Serena vorbeaţi de-o fată pe nume Ivy?
Am cunoscut o fată cu numele ăsta la parada lui Jenny Packham.
Pot să te ajut?
Sincer, da. Speram s-o găsesc şi să-i înapoiez telefonul.
Cred că venise cu una dintre prietenele lui Lily.
Dacă ne uităm printre contactele ei, poate îmi amintesc cine era.
Am lăsat telefonul la birou, dar putem face o încercare.
Mai ştii cum arăta?
Era blondă... avea sâni mari.. şi botox injectat?
Asta e descrierea tuturor fetelor de la eveniment.
Dacă aş vedea-o, aş recunoaşte-o.
Ce-am ratat?
Te-a sunat Nigel Kirstein
şi am primit o copie e unui roman scris de un autor anonim din New York
şi toată lumea din oraş încearcă să-şi dea seama cine e.
Eu îl cunosc. Am ieşit împreună.
Taci din gură!
Nu-mi vine să cred! Tu eşti Sabrina?
Blonda de vis cu picioare până-n gât.
Cred că da...
Bună ziua. Vă sună Serena Van Der Woodsen.
Da, rămân pe fir.
Chiar ai cerut să-ţi fie livrate lăzi cu şampanie la şcoală?
Asta a scris?
Nu, un amic îmi făcea o farsă.
Dar s-a întâmplat?
Eram în liceu! Citeşte-n continuare.
O să vezi că mă maturizez pe măsură ce mă cunoaşte mai bine.
Bună. Şi eu mă bucur să te aud!
Poftim?
Daniel Day-Lewis a răspuns personal la scrisoarea mea despre "The Blue Rose"?
Da, desigur! Bine, mulţumesc mult.
- Ce-a fost asta? - Managerul lui.
Vor să aranjăm o conferinţă prin telefon ca să discutăm de proiect.
Trebuie să-i spun lui Jane chiar acum.
Cum spunea şi Dylan Hunter, tu primeşti totul pe tavă.
Citeşte-n continuare, ţi-am mai spus!
Sunt aproape de final.
Dacă e băiat, mă gândeam să-l numim Pierre,
dacă tot aveţi numele-n familie.
De ce să nu-i spunem Charles?
Numele ăsta văd că are o semnificaţie aparte pentru tine.
Poftim?
Louis, s-a întâmplat ceva?
Ştiu că te-ai întâlnit cu Chuck.
Lui voiai să-i spui vestea noastră?
Nu. Cu Serena voiam să vorbesc, dar nici n-am apucat.
Dan ne-a adunat pe toţi fiindcă a scris un roman despre toţi
şi voia să se asigure că aflăm din gura lui.
Dar felul în care spunea că te-a descris în poveste...
Dacă e o carte întreagă, ar putea avea consecinţe groaznice.
Nici nu mă aştept la altceva!
Am fost rea cu el pe scările liceului,
l-am vorbit de rău în mod repetat de faţă cu fata visurilor lui.
Am încercat să-i subestimez valoarea la "W".
Sunt convinsă că e incisiv.
I-o fi zicând el roman, dar ştiu c-are puţină imaginaţie.
E o autobiografie camuflată în ficţiune, opusul lui James Frey.
Ai de gând s-o citeşti?
Nu, şi n-ar trebui s-o citeşti nici tu.
Cartea aia n-are nicio legătură cu noi şi familia pe care ne-o clădim.
Orice-ar fi în carte, fie el şi adevărul, rămâne în trecut.
Acum, te rog să mă scuzi.
Bebeluşul tău mă stoarce de puteri, aşa că trebuie să mă întind.
Tot nimic?
Femeia pe care-am cunoscut-o nu-i nici măcar pe fundal.
Poate-i o fantomă!
La un eveniment în Upper East Side, noi le numim "primele soţii".
Nate, putem să vorbim puţin?
Da... sigur.
Îmi pare rău... Mai bine plec.
Nu-i nimic, îl reţin un minut. Eu sunt Diana, apropo.
Mi-am dat seama. Eu sunt Charlie.
Cine-i fata aia şi ce caută-n biroul meu?
E Charlie Rhodes, verişoara Serenei.
Spunea c-a cunoscut o Ivy la parada de săptămâna trecută.
Nu-mi pasă cine e.
Nu putem lăsa străinii să ne umble prin poze!
Trebuia să-ţi dai seama!
- E de încredere, îţi jur. - Nu-mi pasă. Scapă de ea!
Îmi pare rău, nici eu... n-am fost de mare ajutor.
Dacă-mi mai amintesc ceva despre ea, vă anunţ.
Îmi pare bine de cunoştinţă. Am auzit multe despre dvs.
- Pe curând. - Pa!
Mersi că m-ai lăsat să pierd vremea aici.
Îmi face plăcere să te văd agitat. Îţi torn un whiskey?
- E două după-amiaza. - Atunci, îţi dau un Valium?
Cred că tata e pe la jumatea cărţii, iar Nate e tot pe la pagina 20.
Mă întreb dac-o să se supere pe mine.
Alessandra a spus că romanul nu-i chiar aşa de caustic,
iar eu am fost cel mai dur cu mine însumi.
Sper să observe şi eu. Vino la mine, băiete!
Nu te mai văicări atât!
Nu eşti primul care se inspiră din lumea înconjurătoare.
Tatăl tău n-a ajuns celebru temporar cântând despre Lily?
Da, dar cartea mea nu-i ca un cântec de dragoste.
Tu de ce nu eşti supărat pe mine?
Personajul tău moarte accidental, dar tot nu-i un final fericit.
Din contră... Deşi e pură ficţiune, eu n-aş folosi o curea.
Aş folosi o eşarfă Shahtoosh. E mult mai catifelată.
Să sperăm că şi restul lumii împărtăşeşte punctul tău de vedere.
Succesul are şi el un preţ.
Artistul trebuie să se degajeze ca să poate observa mulţimea.
Ciudat. Şi Vanessa spunea acelaşi lucru.
Bună, tată...
Serios? Deci vii, grozav.
Mă mai sună cineva. Ne vedem diseară, bine?
Alo?
Se pare că iese soarele şi pe strada Singuraticului.
Mulţumesc mult. Apreciez mult că vii.
Să sperăm că lumea a citit cartea, nu a judecat-o după copertă.
Cum se poate să dorm două ore şi tot să mă simt epuizată?
Louis, de ce stai singur aici?
Aşteptam să te trezeşti ca să-ţi dau vestea cea proastă.
Familia mea nu mai poate veni.
O furtună puternică s-a abătut asupra Atlanticului şi le-a amânat călătoria.
O să-i anunţ pe mama şi pe Cyrus.
Le putem spune mâine, când sosesc Sophie şi Beatrice.
Dacă reuşesc să ajungă şi atunci.
Ce vrei să facem diseară în loc? Fac rezervare la Gramercy Tavern?
Trebuie să recuperez ceva lucru.
De ce nu te duci la petrecerea de lansare a cărţii lui Dan?
Sigur va fi bucuros să te vadă.
Bine...
Louis tocmai m-a minţit despre familia lui!
De unde ştii?
Vestimentaţia mea pentru diseară includea o pereche de pantofi Alaia.
Nu poţi purta o pereche de pantofi aşa de frumoasă
chiar şi dacă burniţează afară.
Desigur, am verificat vremea. E soare din Monaco până-n Manhattan.
Poate că are legătură cu romanul Singuraticului.
Louis a citit din el cât timp ai dormit tu.
Nu părea prea mulţumit.
Doar i-am spus să n-o citească!
Doar nu scrie ceva aici ce el nu ştie deja despre mine.
Dumnezeule... O să-l omor pe Dan Humphrey!
Doamne, confirmările vin una după alta!
Lumea literară te primeşte cu braţele deschise.
Ba pe Anonim.
Să sperăm că vor mai fi interesaţi când vor afla că eu sunt.
Vor fi interesaţi
şi mor de curiozitate să afle cine ţi-a inspirat personajele.
Vrem să-ţi facem o poză diseară alături de toţi prietenii tăi.
Aşa, lumea poate ghici cine a inspirat ce personaj.
Nu ştiu, nu-s prea sigur c-o să vrea să...
Să apară pe prima pagină a ziarului "New York Social Diary"?
N-ar mai veni la petrecere dacă n-ar vrea să te susţină.
Nu toată lumea vine. Blair nu vine.
Ba sigur că vine! Tocmai a confirmat aici.
Blair Waldorf, fără partener.
Serios? Ea însăşi mi-a spus că...
Ne vedem acasă la mine. Acum!
M-a sunat fosta mea de la biroul lui Scott Rudin.
Se pare că toate lumea vorbeşte despre cartea scrisă de amicul tău
şi de personajul inspirat de tine.
Le-am spus că tu eşti Sabrina. Sper că nu-i nicio problemă.
Nu, nicidecum!
Mă bucur să joc un rol atât de important în cartea lui Dan.
Mereu am fost tare apropiaţi.
Cred c-a fost un sfânt de te-a suportat atâta timp!
Aminteşte-mi să nu mai încep o cură de sucuri
în ziua când vorbim cu Daniel Day-Lewis.
Aveţi pe birou sucul cu ananas şi mentă.
Mă simt mai bine. Hai să încheiem afacerea!
Biroul lui Jane Bettinger.
Serena?
Da. Bună, Nigel. Eu sunt. Te pun pe speaker cu Jane.
E managerul lui Daniel.
Va trebui să amânăm întâlnirea.
Îmi pare rău că vă anunţ pe ultima sută de metri.
Mă scuzaţi un minut. Trebuie să preiau alt telefon.
Mă întreb dacă are vreo legătură cu personajul tău din carte.
D.D.L. e absolut împotriva superficialităţii.
Despre ce vorbeşti?
Un roman a făcut înconjurul oraşului şi are un personaj inspirat de Serena.
"Sabrina" e o petrecăreaţă superficială şi egocentrică.
Da, am terminat cartea.
- Nu eşti cam simplist? - Şi ridicol.
Daniel locuieşte la o fermă din Irlanda.
Vaca lui probabil că fată acum şi nu totul se învârte-n jurul Serenei.
Îmi cer scuze de întârziere.
Mă tem că nu-i un moment prea potrivit
pentru ca Daniel să ia în considerare acest proiect.
Aşteaptă puţin. Să înţeleg că ne refuzaţi?
Scuze, Sabrina. Aşa-i în industria filmului.
Totul ţine de sincronizare. Baftă!
Tocmai ţi-a spus "Sabrina"?
Ţi-ai petrecut mai mult timp făcându-ţi freza astă-seară, Nathaniel?
Nu mă supăr că Dan m-a transformat într-un personaj gay.
Ştiu. Sincer, m-am simţit jignit că nu m-a făcut pe mine gay.
Personal, credeam c-o să te superi că te-a combinat cu Eric.
- N-ai citit cartea, nu? - Cum adică m-a combinat?
Personajul tău e cu doi ani mai tânăr decât restul lumii şi e bun prieten
cu sora mai mică a naratorului, Frankie.
De fapt, împărtăşiţi numai lacrosse şi un trecut politic reuşit.
- Cum îl chema pe personajul meu? - Derek.
De ce-ai întârziat atât?
Am venit cum am primit mesajul. Ce s-a întâmplat?
Nu-mi vine să cred că le-ai spus tuturor!
- Trebuia să fie secretul nostru. - Tu voiai să menţii totul secret.
Am o viaţă, un viitor, planuri... Nu poţi să-mi dai totul peste cap.
- Nu voiam să fac asta. - Trebuie să înţelegi.
Nu există nimic între noi. Nu era nici atunci, nu-i nici acum.
- Absolut nimic... - Nu te cred.
Mă crezi acum?
Să îndrăznim să credem?
Regina B. şi Singuraticul îşi fac de cap?
Chiar şi eu trebuie să recunosc că-i o idee demnă de-un roman.
Dan! Ce cauţi tu aici?
Trebuia să vin. E petrecerea mea, nu?
Da, dar când e petrecerea ta, cu cât vii mai târziu, cu atât mai bine,
mai ales că vrem forfotă în jurul dezvăluirii că tu eşti Anonimul.
Te furişez undeva unde n-o să te vadă nimeni.
- Deci stau ascuns aici? - Da. Poţi semna cărţi cât aştepţi.
- Şi să nu ieşi până nu-ţi spun eu. - Bine...
Îmi cer scuze.
Nu, eu sunt de vină. Nu eram atentă.
- Plecam spre un eveniment. - Să bei un pahar cu mine?
Aş fi vrut să spun că da, dar e o obligaţie de familie.
Haide! Ce sună mai distractiv?
Familia ta... sau un Martini cu un străin?
Mi-ar prinde bine o tărie.
Fluşturatică? Iresponsabilă? O să-l omor!
- Îmi cer scuze. - Aşa şi trebuie!
Îmi pare rău că n-a venit Nate.
Nu la fel de tare pe cât o să regrete Dan.
Mă întreb pe unde-o fi.
Bună! Alessandra, agenta lui Dan. Dvs trebuie să fiţi tatăl lui.
Îmi pare bine să vă cunosc, dle şi dnă Humphrey.
Poţi să-mi spui Lily.
Dânsa e Sloane Crosley,
autoarea best-sellerului "Mi s-a spus c-o să fie tort".
Tort pe care încă-l caut, aşa că vă rog să mă scuzaţi.
Ne-a părut bine de cunoştinţă.
Unde-i omul momentului? El soseşte devreme la orice.
Îl ascund. O să-şi facă apariţia curând.
Dvs trebuie să fiţi dl Charlie Trout.
Abia aşteptam să vă cunosc!
Vrei să bem un pahar împreună?
Tocmai l-am zărit pe Graydon. Ar trebui să mergem să-l salutăm.
- Ne-a părut bine de cunoştinţă! - Ciao!
Mă gândeam că n-o să vii, la cum ai fost descris în carte.
De ce să fiu supărat?
Nu ştiu, povestea personajului tău e foarte tragică de dinainte să moară.
Şi modul în care se întâmplă... Tot ce mă întrebam era
cât ai stat atârnat acolo înainte să te găsească cineva.
Am mulţi angajaţi. M-ar fi găsit într-o clipită.
Angajaţi? Nu prieteni sau familie? Situaţia e cu atât mai dramatică.
- Alo? - Bună. O caut pe Ivy Dickens.
- Da, ea est... - Ea? Mă gândeam eu.
Nu te obosi să mă minţi sau să-mi închizi telefonul.
Ne-am întâlnit azi-dimineaţă, când erai Charlie Rhodes.
Îţi aminteşti de mine acum?
Bună. Ştii cumva unde-i Dan?
Îţi vine să crezi ce-a scris despre mine?
Care parte? Sabrina e glamuroasă, sexy, frumoasă.
Egoistă, insensibilă, superficială...
Din experienţă îţi spun că toată lumea iubeşte scorpiile.
Da, asta i-am spus şi eu lui Blair.
Dar dacă e adevărat, de ce eşti mereu singur?
Să n-aud o vorbă! L-ai văzut pe Dan?
Nu. Tu?
Ai văzut ce-a scris despre mine?
Nu, n-am avut timp să citesc tot, ci doar părţile despre mine.
Şi eu la fel.
Căutaţi-l în birou.
Nate, salut. Ai ajuns? Agenta m-a închis în birou.
Te rog, spune-mi că petrecerea e reuşită!
Am hotărât să nu vin.
Poftim? De ce? E totul în regulă?
Nu, frate, nu-i în regulă.
- Poftim? Credeam că... - Derek? Pe bune?!
Nici măcar nu-s atât de important încât să am propriul meu personaj.
Îţi sunt unul dintre cei mai buni prieteni, Dan.
Cel puţin, eu aşa credeam.
Nu, fiecare scriitor condensează personajele pentru a spori dramatismul.
Şi Hemingway, şi Joseph Mitchell au făcut asta.
Ai de dat multe explicaţii, Humphrey!
Îmi pare rău că n-am trecut pe la tine.
Nate, te sun eu înapoi. Blair şi Serena sunt aici.
Da, fiindcă ele sunt mai importante, de-aia au propriile lor personaje.
Nu, aşteaptă!
- Nate e... - Furios? Da, şi eu la fel!
Iar eu sunt şi mai furioasă, dacă e posibil!
- Mi-aş putea pierde slujba. - Iar eu, logodnicul!
Poftim? N-am citit pasajele cu tine.
- A scris c-am făcut sex! - Te-ai culcat cu Dan?!
- Nu! Crezi c-aş face asta?! - Nu-i ceea ce crezi.
- E adevărat? - Normal că e.
De-aia m-ai rugat să împiedic publicarea romanului şi să nu-l citesc.
Am venit aici fiindcă credeam că suspiciunile mele sunt ridicole.
Se pare că doar eu sunt ridicol. Trebuia să-mi dau seama...
Dan, tatăl tău şi mama ta vitregă...
Grozav, sunteţi cu toţii aici. E ocazia perfectă pentru o poză!
E prezentă toată lumea?
Se pare că singura ficţiune e că lumea se bucură pentru Dan Humphrey.
Asta ai încercat să-mi spui toată ziua?
- Nu, fiindcă nu s-a întâmplat asta! - Nu cred nicio vorbă de-a ta.
Chiar tu ai spus că Dan n-are un strop de imaginaţie.
Mersi, dar Louis, nu ne-am culcat împreună.
Ştii că nu te-aş minţi niciodată!
Cu tine, nu se ştie niciodată. Tocmai asta e şi problema.
Noi mergem să verificăm oaspeţii. Să mergem, Rufus.
N-am niciun motiv să mai rămân aici.
Roagă-te să împiedic ca fanteziile ta să-mi distrugă viaţa!
Blair, niciodată n-am vrut ca noi doi să stricăm relaţia voastră.
Când o să-ţi intre-n cap!
Nu există şi nici n-a existat niciun "noi"!
Între noi nu era decât prietenie, dar şi aia s-a spulberat acum!
Te rog, spune-mi c-a sosit vremea să-mi fac intrarea!
Nu încă, dar eşti în siguranţă aici, cu prietena ta.
Cum ţi-ai dat seama?
Am avut o bănuială. Apoi, mi-am făcut temele.
Ai pus la cale un plan măreţ! Dar nu prea înţeleg de ce.
Poate că cei pe care i-ai minţit mi-ar putea explica.
Nu mi-am dorit să se ajungă aici.
Mătuşa Serenei, Carol Rhodes,
m-a plătit ca să mă prefac că sunt fiica ei, Charlie,
ca să-i poată accesa fondul.
Planul a funcţionat.
Mi-am luat banii şi m-am întors la viaţa mea,
dar Serena m-a găsit şi m-a târât iar aici.
Acum, sunt prinsă...
Deci acum, nu mai ai scăpare! Sau poate că nu vrei să ai.
Rochia aia te prinde de minune, la fel ca şi penthouse-ul în care stai.
Nu mă interesează banii.
Poate că m-au atras la început, dar acum, pentru prima oară-n viaţa mea,
simt că mi-am găsit locul undeva.
Dar locul tău nu-i aici.
Când oamenii ăştia o să-şi dea seama că nu eşti una dintre ei,
o să te distrugă.
- Te rog să nu le spui... - N-o să le spun.
Dacă-mi dai voie, o să te protejez.
Şi ce vrei la schimb?
Faci o mare greşeală.
Da, crezând că pot avea încredere în Blair.
Mereu îmi va ascunde secrete. Nu poate exista fără ele.
Ai avut dreptate până la urmă.
Să nu asculţi niciodată de mine.
Dac-ai citi cartea lui Dan, ai anticipa care mi-e finalul.
Tu ai şansa de-a avea iubire în viaţa ta,
nu de a sfârşi singur... spânzurat într-un dulap.
Nu renunţa la realitatea ta din cauza imaginaţiei altuia.
- Îmi pare rău că te-am rănit. - Nu sunt rănită, ci uluită.
În liceu, tu erai singurul care vedea cine eram sau cine voiam să devin.
M-ai ajutat să devin un om de care eram mai mândră.
Nu ştiam.
Măcar îţi mai aminteşti de fata de care te-ai îndrăgostit?
Sau doar că s-a îmbătat de Ziua Recunoştinţei şi c-a lovit-o maşina,
sau că s-a măritat în Barcelona şi că s-a culcat cu doi profesori?
Îmi pare rău să te dezamăgesc, dar lucrurile alea s-au întâmplat.
Nu mă supără realitatea, ci felul în care ai descris-o!
Asta-i şi ideea! Dylan Hunter e un dobitoc critic
care nu se poate privi nici pe el însuşi în oglindă!
Personajul meu iese cel mai prăfuit dintre toate.
Îşi amână scrisul, ratează interviuri, îşi ignoră notele. De ce?
Fiindcă-i pasă mai mult de-o blondă drăguţă
decât de propriul lui viitor şi, în final,
niciun prieten de-al lui nu dă doi bani pe succesul lui.
Cu toţii îi întorc spatele, iar el o merită din plin!
Da, chiar o merită...
Trebuie s-o găsesc pe Blair, să mă asigur că se simte bine.
Nu, noi nu ne-am terminat discuţia.
Tocmai i-am rupt logodna. I-aş putea distruge viaţa.
Dar cu viaţa mea cum rămâne?
Dacă nu poţi face diferenţa între ce i-am făcut lui Blair
şi ce ţi-am făcut ţie,
atunci, descrierea ta din carte e mai precisă decât credeai.
Exact asta ar spune şi Dylan Hunter.
A sosit clipa! Eşti gata pentru marele moment?
Absolut.
Oameni buni!
Bună seara. Ştiu că n-aţi venit să mă auziţi pe mine vorbind,
ci ca să aflaţi într-un final cine e Anonimul.
Am marea plăcere să vi-l prezint pe uimitorul
şi extrem de talentatul autor al romanului "Inside"...
Dan Humphrey.
Se pare că Singuraticul Dan Humphrey se îndreaptă spre celebritate.
Louis nu mi-a răspuns la telefon toată noaptea.
Nu ştiu dac-o să mai vorbească vreodată cu mine.
Asta încercai să-mi spui ieri? Aţi avut probleme?
Nu... Chiar din contră.
Aş fi vrut să-ţi spun asta într-un moment mai fericit, dar...
...sunt însărcinată.
Poftim?
Dumnezeule! Blair, e uimitor!
Aşteaptă... E o veste bună, nu?
Eram extrem de fericită...
Dar acum, dacă am rămas singură?
N-o să fii niciodată singură.
Ştiu c-am fost ocupată de când m-am întors, dar îşi sunt alături.
Pot să mă bazez oricând pe tine.
Aş fi vrut ca Louis să simtă la fel pentru mine.
Simt la fel.
Mă duc să mă pregătesc de muncă. Te iubesc.
Să-mi spui dacă ai nevoie de mine.
- Louis... - Nu.
Mi-e deja mult prea ruşine pentru comportamentul meu.
Ştiu c-ai un trecut complicat, dar ai fost sinceră cu mine.
Pentru mine, e greu...
Vreau să am încredere-n tine, dar mereu descopăr noi secrete.
În seara aia, la Constance, m-ai lăsat să aleg.
Acum, te pun şi eu să alegi.
Ori ai încredere în mine, ori plec de lângă tine.
Nu te-aş putea lăsa să pleci.
Mersi c-ai acceptat să ne vedem.
Desigur, Charles! Mă bucur enorm că m-ai sunat.
A trecut ceva vreme.
Rufus nu-i acasă, dacă simţi nevoia să vorbim.
Se pare că eu mereu sunt lăsat deoparte.
Credeam că ţie aşa-ţi place.
Nu vreau să fiu Fiul Risipitor de soarta căruia nimănui nu-i pasă.
- E doar o carte, Charles. - Şi dacă nu-i doar atât?
Mulţi te iubesc din suflet. Dacă i-ai lăsa...
Am pierdut-o pe Blair.
Ştiu...
Îmi pare rău.
Bună! Cum a fost la petrecere?
N-am mai fost. Dan Humphrey nu-mi era chiar prieten.
Îmi pare rău să aud asta. Ştiu cât preţuieşti tu loialitatea.
Dar am ceva ce te-ar putea înveseli.
Ţi-o prezint pe noua ta colegă.
- Bună! - Bună... Ce cauţi tu aici?
Aveam nevoie de-o nouă slujbă. Mersi că mi-ai prezentat-o pe Diana.
De ce am impresia că ascundeţi ceva?
Orice femeie are secretele ei. E bine să păstrezi puţin mister.
Ce-ar fi să-i prezinţi redacţia?
Sigur... Bun venit printre noi!
- Mulţumesc. - Pofteşte.
Bună, tată!
Recenziile tale? Cred c-ai mult de citit azi.
Nu vreau să te entuziasmezi prea tare,
dar "The New York Post" m-a numit "posibila voce a generaţiei sale",
iar "The New York Times" a catalogat cartea... unde-o fi...
...da, "o descriere incisivă a elitei din Manhattan,
cu doza potrivită de patos."
Am verificat de două ori să mă asigur că nu scrie "patetic",
cum mă consideră toţi prietenii mei.
E totul în regulă?
Da, seara trecută a fost un moment important pentru tine.
- Nu voiam să ţi-o stric, dar... - S-a stricat de la sine.
Ce s-a întâmplat? Nu ţi-a plăcut cartea?
Ba sigur că da. Eşti un scriitor minunat.
Numai că... mi-a frânt inima.
Tată...
Am renunţat la carieră ca să vă cresc şi n-am regretat niciodată...
...până ieri, când am citit ce părere ai tu despre mine.
Vedeta care a devenit soţ trofeu şi care s-a însurat pentru bani.
Nu asta cred despre tine.
Tu, mai mult decât oricine, ar trebui să-nţelegi licenţa artistică.
Nu mă aşteptam să mă priveşti ca pe un erou...
...dar nu credeam c-o să ajung să fiu privit ca un fraier.
În literatură, există mii de finaluri...
Unele fericite, altele, mai puţin.
Unele poveşti se termină c-o întorsătură de situaţie.
Vreau cartea asta.
Pai... e-n faţa dvs.
Vreau drepturile unui film făcut după cartea asta.
Cum eşti bună prietenă cu autorul, n-ar trebui să întâmpini probleme.
Nu suntem în cele mai bune relaţii acum.
Reputaţia ta se reflectă direct în mine. Sincer, cartea asta ţi-o face ferfeniţă.
Demonstrează-mi c-am luat decizia corectă când te-am angajat.
Vreau cartea asta, iar tu o să mi-o obţii.
Orice i-ai făcut lui Dan Humphrey, răscumpără-ţi greşeala.
Ai o săptămână la dispoziţie.
Unele poveşti pavează calea pentru ceva mai mult.
În alte poveşti, fata îl cucereşte pe prinţ.
Iar alte finaluri te pun pe gânduri
cu privire la viaţa ta şi la locul tău în lume.
Alo?
Ce face vedeta mea? Ai citit recenziile?
Da, am citit câteva.
Am veşti grozave.
Cartea a ajuns pe locul patru pe Amazon, iar azi citeşti
la Union Square Barnes and Noble. Localul se umple rapid.
Grozav, sună minunat.
Mai există şi finalul pe care l-ai anticipat,
dar care tot te ia prin surprindere.
Ne vedem acolo la şase. Şi ştiu, nu-i nevoie
să-ţi spun să fii punctual, că oricum o să ajungi devreme.
Câte bilete să-ţi pun deoparte pentru prieteni şi familie?
Niciunul. Vin singur.
Dar staţi fără teamă, prieteni din Upper East Side.
Povestea asta nu se termină.
Ne aflăm la începutul unui nou capitol.
Pupici, Gossip Girl.
Traducerea şi adaptarea: Cookie