ASOCIERI CIUDATE
CONSIGNAŢIE
Bună dimineaţa, domnule. Cu ce vă pot ajuta?
D-le Steigler, sunt un prieten al lui Geoffrey Baxter. Am vorbit la telefon.
Ah, da. Domnul Smith.
- V-am aşteptat ieri. - Ieri am avut o problemă.
ÎNCHIS
Ştiţi preţul. Nu e negociabil.
Acesta nu a fost niciodată folosit.
Nici măcar încărcat.
- Eşti sigur că nu poate fi urmărit? - Foarte sigur.
A fost un colet dispărut dintr-un avion cu doi ani în urmă în Boston.
Ăsta e trecut? Nu.
Această întâlnire nu a avut loc niciodată.
Deja am şi uitat, domnule Smith.
Un minut şi zece secunde.
- Ce crezi, Pat? - Vreau să îl văd în timpul cursei.
- Îţi convine joi? - Luni era mai potrivit.
Nu m-aş grăbi. O întrerupere de 2 ani, nu e bună.
- Tatăl tău ar fi fost mai puţin precaut. - Eu nu sunt tatăl meu.
Nu, domnule, asta e sigur.
Horace McVeigh a fost mai puţin ambiţios.
Vreau să fac din Timber Ridge o fermă cu herghelia cea mai renumită.
- Tu şi fratele tău, domnule. - Corect. Eu şi fratele meu.
OK.
Graham?
Sunt aici.
Oh.
Hei. Nu eram sigur că eşti acasă.
Dar unde credeai că sunt? L-ai văzut pe Romano?
Da. Da. I-am spus că totul e OK pentru mâine.
Deci, aş putea să beau ceva?
Haide. Doar una mică. Ştii, ca un fel de sărbătorire.
Romano şi băieţii lui vor paria puternic.
200.000 de dolari în întreaga ţară.
1.000 aici, 1.000 acolo... Nu toţi într-un singur loc.
Ai văzut cum a fugit Fiddling Bull în ultimele săptămâni.
Cota va ajunge la 20, poate 30 la 1.
Da. Adică, ştii, cel puţin aşa spune Bruno.
Dl Romano a gândit corect.
- Nu o mai face din nou, Teddy. - Ştiu.
Acum, de unde să ştiu...
Da, bine, am terminat. OK?
Vegas, cai, totul. Nu mai joc.
Asta e ceea ce i-ai spus tatei atunci când ai intrat în fondul de rezervă.
Şi acum doi ani atunci când mama te-a salvat.
Haide. Nu te da sfânt cu mine, Big Brother.
Acest loc este încă jumătate al meu. Nu uita asta.
Fără mine, ai jumătate din nimic.
Am acceptat pentru un singur motiv: Salvarea fermei.
Fiddling Bull a fost selectat pentru trei curse.
Nu te mai gândi la banii prietenului tău.
- Ştiu... - Asta e, Teddy, deci.
Dacă ai în probleme din nou, nu vii să mă mai vezi.
E limpede? E perfect limpede?
Graham...
Niciodată nu mai pariez.
Jur.
OK.
Ei bine, cum merge treaba, Pat?
Oh, mai bine decât oricând. Eşti singur, domnule?
Da. Am venit doar să văd ce face Fiddling Bull.
- Unde e Emilio? - Va veni şi el.
Adu-l aici. Vreau să vorbesc cu el.
Dar a primit instrucţiunile. Va proceda aşa cum ai spus.
Corect, dar aş vrea să-i mai spun ceva.
Bine.
Îmi pare rău, băiete. Ştiu că vrei să câştigi, dar nu azi.
2.000 că numărul 6 va fi câştigător.
Numărul 6, 2.000, câştigător.
Mulţumesc.
Ai făcut un mic pariu, frăţioare?
Da. Sigur. De ce nu? E un câştig sigur, nu?
Numărul 6.
Ei bine, acest mic pariu al tău îi costă pe prietenii tăi nişte bani.
Oh, la dracu' cu ei. Vor avea ce ş-au dorit.
Şi ce dacă fac şi eu câţiva dolari pentru mine?
Calmează-te, Graham.
Doamnelor şi domnilor, caii pentru a opta cursă intra acum pe pistă.
Nu există nici un abandon sau schimbare de jocheu.
Vă reamintim că marele premiu de după-amiază este în valoare de 100.000 dolari.
Favoritul numărul unu e considerat Easy Taking
Fiddling Bull este în formă, fără îndoială, Graham.
Tatăl tău a avut mari speranţe pentru ea. Nu pot înţelege de ce nu a câştigat.
- Cred că astăzi o va face, Gwen. - Da, pune pariu pe ea.
- Am dreptate, Teddy? - Azi e ziua cea mare.
Ei bine, cota de 17 la 1 va aduce un câştig frumos, dacă va câştiga.
Nu spune "dacă", dragă.
Uh, calmează-te, Tiffany, OK?
Nu mă mai bate la cap, bine?
Shenandoah Lass vine ultima.
Merge în linişte. Porţile sunt închise.
Steagul e ridicat...
S-a dat startul. Caii ţâşnesc în afara porţilor...
Un start excelent.
Fiddling Bull aleargă pe exterior şi conduce. Easy Taking aleargă bine.
Şi Lady of Madrid vine din urmă alăturându-se lui George Be Good.
Patru cai aleargă aproape în linie.
Ceva mai în spate este Shenandoah Lass iar Uncle Kunkel este ultimul,
dar nu există mai mult de cinci lungimi de la primul la ultimul.
Fiddling Bull încearcă să se desprindă şi are un avans de o jumătate de lungime.
Dar George Be Good, Lady of Madrid şi Easy Taking sunt tot acolo.
Din nou sunt patru în linie înainte de intrarea în turnantă.
Din spate vine Uncle Kunkel, apoi Allegheny la o distanţă de opt lungimi.
La ieşirea din turnantă Fiddling Bull continuă să fie în frunte.
Easy Taking, Lady of Madrid şi George Be Good se menţin aproape.
Se intră în linie dreaptă.
Fiddling Bull este în centru flancat de Easy Taking şi Lady of Madrid.
Şi George Be Good se apropie în viteză.
Fiddling Bull începe să piardă teren şi Easy Taking preia conducerea.
Easy Taking, Lady of Madrid, George Be Good trec de Fiddling Bull îndreptându-se spre sosire.
Nu! Haide!
Easy Taking şi Lady of Madrid
îşi dispută locul întâi şi câştigă Easy Taking.
George Be Good trece linia de sosire al treilea iar Fiddling Bull termină pe locul patru.
Ce dracu a fost asta? Mi-ai spus că nu poate pierde.
Am pariat 50 de dolari pe calul ăsta fără vlagă.
Ne pare rău, Graham. Mai mult noroc data viitoare.
Teddy.
Teddy!
Teddy.
Teddy, aşteaptă.
OK. OK.
OK.
OK. OK.
Teddy. Ce e în neregulă cu tine?
- O să mă omoare. - Nimeni nu te va ucide.
- Oh, nu-l ştii pe tipul ăsta. - L-am întâlnit pe Bruno Romano.
- Sunt mort. - Poartă armă doar de fantezie.
- Arma lui nu mă sperie. - Da? Ar trebui.
- Am să vorbesc cu el, ştii. - Nu. Nu. Nu. Mai bine plec.
Unde vrei să dispari? Mai devreme sau mai târziu te va găsi.
Dumnezeule!
- Bine, să presupunem că vorbesc eu cu el. - O să te omoare. Nu glumeşte.
Nu există nimic care să nu poată fi rezolvat cu bani.
- Ce bani? Am crezut că suntem faliţi. - Aş putea face rost, cred.
Aş putea scoate la vânzare pe Dixie Daisy.
- Ai face asta pentru mine? - Pentru noi.
Acum sunt şi eu implicat. Vreau să te duci acasă, înţelegi?
Vreau ca tu să stai acolo. Când am vorbit cu Romano, te sun.
Rezultatul cursei a fost validat oficial.
LA BRUNO RESTAURANT
Mamă, nu pot.
Ţi-am spus, am alte planuri.
Da, un tip. Este că e teribil?
Nu, nu e căsătorit. Nu am nevoie de complicaţii.
Uite, ce zici? Vin acasă după ce termin munca.
E cineva?
Instalatorul. E cineva acolo?
Barman.
Cu ce să vă servesc?
Scotch cu gheaţă. Şi apă plată.
Scotch cu gheaţă. Bine.
Oh! Oh, nu!
Oh! Oh! Nu.
Sunt aici! Sunt acolo!
Oh, Doamne... I-am simţit! S-au suit pe mine!
Aunt peste tot... Ajutor...
- Hei, Rudy, ce naiba e asta? - Nu ştiu, domnul Romano.
- Ce s-a întâmplat? - Sunt şobolani acolo.
- Şobolani? - E-n regulă, Ethel. Respiră adânc.
- Apă, apă. - Apă. Apă pentru doamna.
Oh, Doamne, George. Oh, Doamne, George.
Bine, calmează-te.
- Relaxează-te. Respiră adânc. - Hai, stai jos.
- Adu apa. - Adu-mi un doctor.
- Şobolani? Dintr-o dată avem şobolani? - Să vedem.
Nu, nu deschide uşa. Asta ne-ar mai trebui să fugă prin tot restaurantul.
- Da. - Teddy, eu sunt.
Unde ai fost? Eram înnebunit.
Fii liniştit şi ascultă. Nu am prea mult timp.
Am vorbit cu Romano. Cred că putem rezolva asta.
- O să ia banii? - Cred că da.
O să ne întîlnim cu el mai târziu în seara asta. Împreună. Vreau să mă aştepţi acolo, bine?
Nu te mişca de acolo şi nu răspunde la telefon.
Voi fi acolo cât mai curând Mă duc să ridic banii, bine?
- Da, sigur, dar... - Voi fi acolo într-o oră.
- La trei... - Atunci deschid uşa.
- Când deschizi intră în găleată. - Bună capcană.
OK. S-o facem. Unu... doi... trei.
Oau!
Stinge luminile.
Eşti sigur că ăsta e locul stabilit?
Ăsta e.
Mai e un minut până la miezul nopţii. El unde e?
Va fi aici.
- Eşti bine? - Crezi că pot fi?
Bine, lasă că mă ocup eu de asta.
- Hei, aşteaptă. Unde te duci? - Să-mi dezmorţesc picioarele.
- Da, bună idee. - Hei, hei. Tu nu.
Nu putem şti dacă nu e o capcană. Am putea avea nevoie să plecăm repede de aici.
- Ce e? - Cred că am văzut farurile.
Unde?
Acolo.
Nu văd nimic.
Opriţi, vă rog.
Îmi pare rău, domnule. Drumul este închis.
Oh, scuzaţi-mă. Nu ştiam.
Puteţi trece, domnule.
Sunteţi bine?
Trebuie să fie urme de cauciucuri pe aici.
Bună dimineaţa, locotenente.
Eşti bine, locotenente?
Scoici.
Consumul de moluşte în zilele noastre e foarte periculos.
N-aş mânca asta într-un restaurant. Niciodată.
Şi unde ai mâncat aceste scoici? Ai fost la un restaurant?
Phil,
te rog.
Ce avem aici?
- Se pare că a fost o reglare de conturi. - Serios?
Încercăm să vedem dacă a mai fost şi o altă maşină aici. Poate s-a întâlnit cu cineva.
Nici un semn de o luptă. Un singur glonţ, în ceafă.
- Cine era tipul? - Numele lui e Teddy McVeigh.
Am verificat numerele de înmatriculare. Nu am atins nimic. Aşa l-am găsit.
Ţine asta.
- Ai găsit ceva? - Nimic. E curat ca lacrima.
Totuşi am prelevat amprentele de pe mânerele de la uşi.
Ferma Timber Ridge. Teddy McVeigh, vice-preşedinte.
Ferma Timber Ridge. De ce îmi sună familiar?
Grajduri, domnule. Pursânge. Curse de cai.
Oh.
- Brindle! - Da, domnule.
Dacă nu mă omoară scoicile astea, precis nu mai mor.
Ce e asta?
E un bilet de pariu hipic.
Tipul a pariat 2.000 de dolari pe un cal. Poţi să crezi asta?
Trebuie că a pierdut. Bag-o.
Da, domnule.
Oh, ş-a spălat maşina. 4 octombrie. Ieri.
12:15. Full service.
- Bagă-l. - Da, domnule.
- Şi portofelul. - Da, domnule.
- Există scrum în scrumieră? - Da, domnule.
- Bagă şi scrumul în ceva. - Da, domnule.
- Cine a găsit cadavrul? - Elicopterul Sheriffului.
A reperat maşina din aer.
- A fost anunţată familia? - Nu, domnule. Nu a fost încă.
911 spune că a primit un apel în jurul orei 6 AM de la McVeigh Graham, fratele lui Guy.
- Victima nu a venit acasă noaptea trecută. - Fratele era îngrijorat. Voi vorbi cu el.
Între timp verificaţi împrejurimile. Poate găsiţi urmele unei alte maşini.
Da, domnule.
Locotenente.
Domnule, calul nu se simte bine. Cred că veterinarul ar trebui să-l vadă.
Nu va fi necesar. Dacă se odihneşte peste câteva zile va fi bine.
Eu nu-mi pot explica ce s-a întâmplat ieri.
Dimineaţa, Fiddling Bull era bine. Era bucuros să alerge.
Ce-a fost a fost, Pat. Mergem înainte.
- A cui e maşina aia? - Nu ştiu.
Nu mai angajez pe nimeni. Vezi unde e tipul şi spune-i să plece dracului de aici.
Hei, tu!
Da, tu.
Asta e proprietate privată. Pleacă.
- LAPD. - Ce?
LAPD.
Ce vrei?
Cu domnul Graham McVeigh.
Eşti dl McVeigh?
Sunt McVeigh.
E vorba de fratele meu?
Uh, da, domnule, este.
Ce este?
Îmi pare rău, domnule. Totdeauna mi-e greu să spun.
Am făcut asta de 20 de ani, dar tot mi-e greu.
- S-a întâmplat ceva? - Da, domnule.
E mort, domnule.
Îmi pare foarte rău.
Un accident?
Nu, domnule.
A fost ucis.
- Cum? - L-am găsit mort în maşina lui
într-o zonă pustie de pădure.
A fost ucis cu o singură împuşcătură în partea din spate a capului.
Nemernicii ăia.
- Ştiam eu. - Domnule?
Domnule, fratele tău avea probleme?
Probleme?
Da.
Făcea mereu datorii. Acum i-a convins pe alţii să meargă pe mâna lui.
- Au făcut presiuni asupra lui să-i plătească. - Vrei să spui că l-au ameninţat?
Cred că da.
Teddy nu-mi spunea totul. Spunea că se descurcă.
Dumnezeule.
La naiba!
E un lucru teribil, domnule.
- Îmi pot imagina cum te simţi. - Poţi?
Mă îndoiesc. Cu mai puţin de un an în urmă, eu şi fratele meu ne-am pierdut părinţii.
Şi acum Teddy moare, măcelărit de nişte huligani.
Domnule, nu ţi-a menţionat vreun nume?
Nu mi-a spus nimic despre afacerile sale personale.
Nu, stai.
A menţionat un nume în ultima noapte când a vorbit la telefon.
- Domnule? - Am avut un cal în cursa de ieri.
Fiddling Bull. Teddy era sigur că va câştiga cursa.
Atunci când a văzut că a pierdut...
nu l-am văzut niciodată pe fratele meu aşa de supărat. A fugit.
Când l-am găsit a refuzat să discute.
Şi apoi noaptea trecută când eram acasă el a primit un telefon.
A fost în jurul orei 20:30, cred.
Nu ştiu dacă vă ajută, dar am auzit că vorbea cu cineva pe nume Bruno.
Bruno? Asta e tot?
Bruno?
Bruno.
Teddy părea îngrozit. El i-a promis că va repara lucrurile
şi spunea că nu a fost vina lui.
Nu ştiam ce vrea să spună.
Apoi, în jurul orei 23:30 a ieşit.
Eram deja în pat, dar l-am auzit.
M-am uitat pe fereastră. Am presupus că pleacă la Tiffany...
Tiffany, domnule?
Tiffany Keene. Este fata cu care se vedea de câteva luni.
Dar a fost ceva legat de acel telefon.
Când m-am trezit de dimineaţă şi am văzut că maşina lui Teddy lipsea, am sunat-o pe Tiffany.
Ea mi-a spus că nu l-a mai văzut de ieri după-amiază, de la cursele de cai.
Atunci am sunat la 911 şi am semnalat dispariţia lui.
Ei bine, vă mulţumesc foarte mult, domnule.
Aceasta Tiffany, ştie ceva despre acest tip, Bruno?
Posibil. Doriţi numărul ei de telefon? Îl am în geanta mea din maşină.
Mi-ar fi de mare ajutor, domnule.
Domnule, aş putea să vă cer o ţigară?
Simt că mor pentru că n-am fumat de o oră.
Al naibi obicei.
- Am încercat să renunţ de ani de zile. - Cu toţii încercăm?
Fratele meu Sal m-a învăţat când aveam 12 ani.
Acum, Sal, e un caz special.
Fumează trei pachete pe zi şi tuşeşte de se aude în Santa Monica.
Şi tatăl meu fuma mult. Soţia mea susţine că e ereditar.
Fratele tău, domnule. Fratele tău fuma?
Teddy a avut multe vicii, dar nicotina nu a fost printre ele.
Ei bine, o excepţie.
Dar cine ştie?
Poate că nu este în gene.
Poate e doar în noi înşine.
Mă tem că ai dreptate.
Eşti bine? Arăţi un pic ameţit.
Oh, am mâncat ceva. Voi fi bine.
- Da? - Bruno Romano?
- Da. Cine-l caută? - Graham McVeigh, fratele lui Teddy.
- Da, ce pot face pentru tine? - Am avut o mică problemă ieri.
Da, se poate spune şi aşa.
Nu vreau necazuri. Indiferent cât îţi datorează fratele meu, vreau să plătesc.
- În numerar. - Nu ştiu despre ce vorbeşti.
Ai dreptate. Nu se poate vorbi la telefon.
De ce nu treci pe la ferma mea diseară, pe la ora 20:00?
Vom fi doar noi doi. Cum am spus, nu vreau necazuri.
Tot nu ştiu ce vrei să spui.
Am înţeles. Îmi pare rău că te-am deranjat.
Dl Romano.
- Te deranjează? - Sigur că nu.
- Unde e fratele tău? - Mă doare.
- Am întrebat unde e fratele tău? - Nu e aici.
Cred şi eu. Tocmai am auzit ştirile la radio. E mort.
Ai uitat să menţionezi asta.
- Să-ţi menţionez ţie? E amuzant. - Ce? Crezi că eu l-am omorât?
Da. Cine altcineva? De ce crezi că am adunat toţi banii ăştia?
Dacă nu sunt cel puţin 200.000 acolo, îţi pierzi timpul.
Aruncă o privire.
Vrei să-i numeri?
Nu, nu am mult timp.
- Ce e asta? E o glumă? - Aşa e, Bruno.
Glumesc cu tine.
Oh, hei...
- Alo, 911? - Aveţi o urgenţă, domnule?
Da, aş dori să raportez o împuşcare.
Un bărbat a încercat să mă omoare.
Identifică-te Ofiţer.
Sunt Ofiţer Kelleher, District Valley.
Avem nevoie de o ambulanţă la Ferma Timber Ridge, Chatsworth.
Este la est de Topanga, în Devonshire, aproximativ un kilometru şi jumătate.
- Scuză-mă. - Stai.
- Cine e ofiţerul şef? - Locotenentul Schiffer.
Repet, o ambulanţă la Ferma Timber Ridge, Chatsworth.
Asta e la est de Topanga, în Devonshire.
Ce zici de o ceaşcă de cafea, dl McVeigh? Ţi-ar prinde bine.
Nu, mulţumesc. Sunt bine. Sunt doar un pic agitat, asta-i tot.
Columbo, ce faci aici?
Oh, bună întrebare, Schiffer.
Am vrut să mă culc mai devreme şi căpitanul m-a chemat.
Oh, salut, dl McVeigh. Eşti bine?
- Sunt bine, locotenente. - Vă cunoaşteţi?
Lucrez la un caz care-l implică pe fratele său.
Căpitanul s-a gândit că s-ar putea să aibă legătură cu asta.
Am şi terminat cu cazul ăsta, Columbo.
Vezi acel morman de gunoi de acolo?
Bruno Romano. Nu e genul de om cu care să-ţi doreşti să petreci Crăciunul.
Bruno Romano.
Bruno?
Oh, asta a fost tipul de la telefon. Ce s-a întâmplat aici?
S-a întâmplat că tipul a apărut la uşa mea şi a intrat forţat înăuntru.
A început să-şi fluture arma în faţa mea.
Mi-a cerut să-i dau 200.000 de dolari în numerar pentru a remedia lucrurile,
sau mă trimite după fratele meu.
Oh, asta e arma lui, nu-i aşa? Asta e arma?
Calibrul 38 cromat.
Duceţi-o pentru testul balistic imediat. Pariez că se potriveşte cu cazul dumneavoastră.
Mi-a ucis fratele, nemernicul.
Şi tu l-ai omorât.
Cum de ai reuşit să faci asta, Mr McVeigh?
Îmi păstram pistolul sub birou pentru situaţii de urgenţă.
Cu toată criminalitatea din aceste zile, trebuie să fi atent.
Da, domnule.
- Ai avut sânge rece ca să ajungi să-l foloseşti. - Ştiu.
Locotenent Schiffer? A sosit avocatul.
Scuzaţi-mă.
Da, domnule. Sigur ai avut noroc.
Ai avut sânge rece
când ai deschis uşa şi el a apărut acolo,
şi probabil era furios, având în vedere situaţia.
- Situaţia? - Oh, cursa. Acesta fiind aranjată.
Ce vrei să spui?
Am văzut-o pe Tiffany, şi am discutat puţin.
Ea mi-a spus că fratele tău i-a spus ei că acea cursă a fost aranjată.
Un fel de a face ca acei oameni să câştige de pe urma lui.
Asta e ridicol.
O cursă aranjată? Cum putea Teddy să spună aşa ceva?
Nu ştiu, dar ea a spus că ştiai despre asta.
Eu? E nebună.
Ei bine, asta i-a spus fratele tău, domnule.
Ei bine, Teddy avea obiceiul să denatureze adevărului, dar...
orice ar fi spus, cursa nu a fost aranjată.
Fiddling Bull a terminat cursa pe locul patru.
- Nu, stai puţin. - Domnule?
- Probabil el i-a spus despre antrenament. - Nu am înţeles.
Cu patru zile în urmă pe pista de aici, de la ranch-ul nostru,
am cronometrat calul şi a scos 1 minut şi 10 secunde.
- Este bine, domnule? - Era excepţional.
Cu un timp ca ăsta el ar fi trebuit să câştige.
Probabil el i-a spus despre asta. Ş-a închipuit că nu poate să piardă.
La naiba, chiar i-am spus că nu poate pierde.
Acum înţeleg. Oh, Doamne.
Bietul meu frate, prostul de el, probabil de asta i-a spus că a fost trucată cursa.
Asta este! Au pariat o mulţime de bani pe cursă
şi când calul a pierdut, presupun că au început problemele.
Asta e... de asta mi-a vorbit de 200.000 de dolari.
Reprezintă ceea ce ei au pierdut, şi fratele meu a trebuit să plătească pentru asta cu viaţa.
Scuză-mă, locotenente. Trebuie să iau aer.
Trebuie să plec, domnule. I-am promis soţiei că mă întorc repede.
Ori de câte ori întârzii, indiferent cât de puţin, ea îşi face griji.
Ei bine, am înţeles. Vă simţiţi mai bine?
Mult mai bine, domnule. După ce am băut o chestie roz, apoi una albastră,
şi apoi soţia mea
mi-a făcut o supă fierbinte de pui şi linte şi...
în orice caz, mă simt mai bine.
Bun. Ei bine, du-te acasă şi odihnă plăcută.
Dacă aveţi întrebări suplimentare, nu ezitaţi să întrebaţi.
O voi face, domnule.
De fapt, domnule, uh...
- Am una chiar acum. - Serios?
Nu durează mult. E vorba de ceva ce nu are nici un sens.
Poate că nu e important. Nu ştiu.
- Ei bine, spune. Ce este? - Fratele tău, domnule.
Ai spus că a părăsit hipodromul în jurul orei 16:30 şi a mers direct acasă.
L-aţi urmat la scurt timp după aceea şi era acasă atunci când aţi ajuns acolo.
Corect.
Aceasta a fost înainte de 20:30, atunci când a vorbit cu Bruno.
Natural.
Şi ai spus că amândoi aţi petrecut seara la domiciliu
şi v-aţi dus la culcare mai devreme
apoi aţi observat că fratele a plecat la 23:30.
Aşa e.
Deci nu aţi fost niciodată în maşină cu el în acea zi.
Nu. De ce?
Probabil a fost altcineva.
Ei bine, aceste ţigări, sunt o marcă foarte populară.
Nu am idee despre ce vorbeşti.
Îmi pare rău, domnule. Cred că nu am explicat.
Fratele tău ş-a spălat maşina chiar înainte de a merge la curse.
O dovedeşte chitanţa cu ora şi data, din portofelul lui.
Deci, fratele tău a avut o maşină curată şi a mers de la spălătorie la hipodrom,
iar apoi acasă.
A mai condus când a plecat de la domiciliu la ora 23:30,
şi în toate aceste momente nimeni altcineva n-a fost cu el în maşină.
Iar el nu fuma.
Nu pot pricepe cum de era scrum în scrumieră.
Ce?
Laboratorul, domnule, a stabilit că scrumul provine de la marca de ţigări pe care le fumaţi.
De aceea am crezut că aţi fost cu el în maşină în acea zi.
- Ei bine, nu am fost. - Corect.
Dar scrumul a fost, aşa că eu sunt blocat.
Cum a ajuns acolo?
Mă pot gândi la unele explicaţii.
Vă ascult, d-le.
Ei bine, ceea ce îmi vine în minte este că
probabil cei de la spălătoria auto au uitat să golească scrumiera.
M-am gândit la asta, domnule, dar nu se leagă.
Când fumezi într-o maşină, pui filtrul rămas în scrumieră.
Ei bine, nu era decât scrum în scrumieră.
Nu exista nici un filtru de la ţigarea fumată, domnule.
Şi trebuia să fi fost.
Nu neapărat. Uh...
Un custode de la parcarea hipodromului, de exemplu,
ar fi putut fuma şi folosi scrumiera, dar nu a stins şi ţigara.
Asta e tot.
Aşa se explică, domnule. Custodele de parcare.
Nici nu ştiţi cât mă frământa întrebarea asta.
M-am gândit că ai fost în maşină şi nu am putut înţelege de ce.
Dar ai dreptate, domnule. Custodele de parcare.
Oh, mă simt mult mai bine acum.
După ce am aflat asta şi după supa de pui
cred că voi avea un somn bun la noapte.
Vă mulţumesc foarte mult, domnule. Dacă o să mai am întrebări...
- Ştii unde mă găseşti. - Corect.
Şi, uh...
Va trebui să vorbesc cu acei oameni care lucrează în parcare. Da.
Da, voi verifica. O să văd ce au de spus...
o vom lămuri cu scrumul.
Pleacă. E închis.
Pleacă! Este închis.
- Eşti tipul de la telefon? - Da, eu sunt. D-ra Buchinsky?
Da.
- Te deranjează asta? - Nu.
Vreau să şti că nu-mi place să vorbesc cu poliţişti. Îmi dau fiori.
Mulţumesc pentru avertisment. La telefon, ai spus că ai ceva pentru mine.
Da.
Acest lucru. Mizeria asta.
Vezi ce scrie aici? "Bruno Romano, omul mafiei."
Omul mafiei. Avea un restaurant.
Dar pentru că avea nume italian şi făcea pariuri e considerat un gangster.
- Dar avea o armă. - Da. De ce nu?
El o folosea când mergea să depună banii din încasări.
- Ce fel de armă avea, doamnă? - De unde să ştiu? Era un pistol.
Mai mult de fantezie. Argintiu.
- Cromat? - Probabil.
- Îl purta într-un toc aici la spate? - Da, aşa că nimeni nu-l observa.
Bruno era atent cu modul în care arăta.
D-ră Buchinsky,
verificarea balistică a confirmat că pistolul lui a fost folosit pentru a-l ucide pe Teddy McVeigh.
- Asta nu e posibil. - De ce nu?
Ziarul spune că acest tip McVeigh a fost ucis în pădure
cândva între 23:00 şi 01:00
Ei bine, aşa e.
Bruno a fost cu mine.
Spune din nou.
Ăsta-i adevărul. Am închis la ora 23:00
şi am mers direct acasă la el.
- Şi nu a mai plecat? - Nu a plecat.
Dar nu-i spune mamei mele. Ea crede că sunt încă virgină.
Lorraine? Unde e factura de la deratizare?
- E chiar acolo. - Are un număr de telefon?
- Da, are telefonul. - N-o să-ţi vină să crezi ce le voi spune.
D-ră Buchinsky,
pot să înţeleg că domnul Romano ţi-a fost prieten şi vrei să-l protejezi
dar nu vreau să te văd intrând în necazuri.
Eu nu mint, locotenente. De ce aş face-o?
Bruno este mort. Nu îl mai pot ajuta acum decât să se lămurească lucrurile.
Am verificat înregistrările telefonice. Cu două nopţi în urmă,
Dl Romano a dat un telefon de ameninţare la Dl McVeigh de la telefonul său din birou.
Nu-mi vine să cred.
Era dl Romano în biroul său joi, la ora 20:30?
Sigur. El întotdeauna rămânea în birou până pe la 21:00.
Am să vă spun exact când a fost. A fost luna trecută.
Da, a fost. Chiar a doua zi. Ce zi?
- Joi 22. - Joi 22.
Acum două săptămâni. Şi v-am plătit 480 de dolari
şi 14 zile mai târziu, m-am trezit cu rozătoare.
Când? În seara zilei de joi.
Doi. Doi şoareci în toaleta doamnelor.
Nu-mi vine să cred! Vrea să ştie de ce nu am raportat asta ieri.
Pentru că am căutat după ei şi astăzi.
Vreţi să fiu exact? Vă voi da în judecată mâine dimineaţă.
- Veţi vorbi cu avocatul meu. - Ce s-a întâmplat?
Am găsit doi şoareci. Lorraine, cât de mari erau?
- Erau mici. - Da, dar ai văzut că
atunci când i-a văzut doamna aia a făcut gălăgie de parcă erau nişte crocodili.
Am auzit că ai spus că s-a întâmplat joi seara.
- La ce oră a fost asta? - Nu ştiu. 20:15, 20:30.
- 20:30. - A venit dl Romano din biroul său?
Sigur că a venit. Doamna aceea ţipa.
Ne-am gândit că era un cadavru acolo.
- Şi ce a făcut Romano? - Doamna a afirmat că erau şobolani.
Bruno nu a vrut să-i scăpăm în restaurant, aşa că am făcut o capcană acolo.
Aşa am reuşit să-i prindem. Bruno i-a aruncat la gunoi.
- Aş dori să-i văd. - Cine este acest tip?
- E de la poliţie. - Sunt în tomberon.
- Intră în maşină şi nu striga. - Hei! Ce faci?
Intră acolo. Să mergem.
Bine. Porneşte!
- Scuză-mă? - De ce spui scuză-mă?
Numele tău e Columbo. Nu vorbeşti italiana?
Nici un cuvânt.
Poate mă poţi ajuta. Cum se spune răpire în italiană?
Nu înţeleg. Te-au adus împotriva voinţei tale?
Răpit.
Îmi pare rău. Ştii, aceşti oameni îmi sunt loiali,
dar sunt proşti.
- Vincenzo Fortelli. - Vă salut, domnule?
Este o onoare să te am în casa mea.
Ai o mare reputaţie privind inteligenţa şi perseverenţa.
- Şi tu ai o mare reputaţie. - Chiar aşa?
- Prostituţie, jocuri de noroc... - Va Buono. Basta, Basta.
Vreau să spun că nu-mi pot renega trecutul, ştii,
dar acum tot ce fac este legal.
Am câteva apartamente, câteva restaurante...
Scuzaţi-mă, domnule. Nu vreau să vă întrerup. Putem trece peste introducere?
- M-ai adus aici pentru un motiv. - Am făcut-o. Vreau să luăm masa de prânz.
- Vă mulţumesc foarte mult, domnule, dar... - Chiar şi un poliţist trebuie să mănânce, nu?
În plus, vreau să discut despre Bruno Romano cu tine.
Oh.
Ei bine, în acest caz, de ce nu?
OK.
OK, îţi place vinul? Am un Chianti clasic dacă îţi place.
Uh, nu. Nu beau, domnule. Sunt la datorie. Doar apă va fi bine.
- Ce vă place? Gazoasă sau plată? - Orice ai, domnule.
OK. Adu un Pellegrino pentru locotenent, SUBITO, OK?
Acum vă voi spune ce o să facem. Vom începe cu o zuppa di vongole,
apoi continuăm cu paste pomodoro şi după aceea, piesa de rezistenţă.
Bucătarul va veni la masă
şi va aduce cea mai bună piccata de mânzat din viaţa ta.
Gustoasă şi rafinată.
Are să-ţi placă.
Putem vorbi despre Bruno Romano acum?
- Da. El nu a ucis pe nimeni. - De ce spui asta?
Deoarece când a fost omorul el a fost acasă toată noaptea.
A fost cu Lorraine, ştii. Nu a plecat de acolo.
- De unde ştii? - Pentru că mi-a spus. Eu o cred.
A fost foarte dificil pentru ea să recunoască faptul că să culcat cu el.
Ascult.
Acum, este că arma găsită este aceeaşi armă care la ucis pe acel Teddy?
- E acelaşi pistol. Balistic se potrivesc. - Dar nu e arma lui Bruno.
Arma lui Bruno avea amprenta balistică diferită.
Vreau să spun că poliţia are asta înregistrat. Asta a fost în noiembrie.
Există o fişă balistică a lui la poliţie?
- Dar asta nu era în dosarul său. - De ce nu verificaţi fişierul balistic?
Fişierul balistic. Voi face asta.
Şi dacă ai dreptate, ai dreptate.
Vezi tu, singura persoană care ar fi putut lua arma din mâna lui Bruno
şi să o înlocuiască cu arma crimei nu poate fi decât cel care l-a ucis.
Graham McVeigh,
OK?
Acum, să concluzionez.
Dacă nu-l prinzi tu atunci am eu grijă.
Înţelegi? Te las pe tine mai întâi. Îţi voi da timp...
Dar nu prea mult timp...
şi dacă nu îl arestezi,
am să o fac în felul meu.
Am înţeles că te preocupă acest caz.
Această chestiune este în prezent obiectul anchetei. Am nevoie de probe.
Am nevoie de timp. E complicat.
Putem discuta despre asta după masa de prânz? OK?
Acum, cum îţi place supa?
- E foarte bună. Cum se cheamă? - Zuppa di vongole.
- Ce e în ea? - Bucăţi de peşte, vin alb, pătrunjel.
Şi apoi, uh... scoici aduse din Napoli.
- Scoici. - Cele mai bune scoici din lume.
Aşa că haide. Avem mult de mâncat. Mangiare. Mangia, mangia, mangia.
Mai e un sfert de milă şi Scot Free aleargă impresionant.
Scot Free se distanţează de Chris's Disaster.
Vixen Vince atacă pe interior şi depăşeşte pe Cuba Sue şi Tart's Dream.
Scot Free se menţine tot în frunte.
Scot Free nu mai poate fi ajuns.
Chris's Disaster şi Vince Vixen încearcă să-l ajungă.
Dar Scot Free se apropie de linia de sosire.
Ceilalţi ar trebui să le crească aripi pentru a-l mai prinde pe Scot Free.
Scot Free câştigă cursa. Urmează în ordine Chris şi Vince...
Frumos. Frumos. A naibii cursă, Randall.
Am avut unele îndoieli. Mi s-a părut că jocheul a atacat prea devreme.
Felicitări, Randall. Scot Free a făcut-o din nou.
Trebuie să recunosc că rezultatele lui sunt impresionante.
Apropo, ţi-a spus Randall? Free Scot se va împerechea cu Dixie Daisy.
Serios? Graham, e minunat. Felicitări.
Mulţumesc. Mă bucur şi sunt recunoscător.
Ei bine, cred că mai putem lua un rând de băutură, nu-i aşa?
- Dle McVeigh? - Locotenente.
- Ce mai faci, domnule? - Nu te-am văzut de câteva zile.
- Am fost puţin bolnav. - Iar scoici?
Uh, bine...
Oh, e o poveste lungă, domnule.
Acesta este locotenentul Columbo. De la LAPD.
- El a rezolvat cazul uciderii lui Teddy. - Da?
Excelent lucru. Felicitări.
- Vă mulţumesc foarte mult. - Haide-ţi şi spuneţi-ne cum aţi făcut-o.
Nu, nu pot.
Domnule, am putea vorbi în particular? Durează doar un minut.
Desigur.
Scotch cu gheaţă. Şi apă plată, vă rog.
Te superi? Poţi să aştepţi acolo? Voi veni într-o clipă.
Pe cine pariezi în cursa următoare?
Rezultatul a fost omologat. Câştigătorul este calul cu numărul trei, Scot Free.
Pe locul doi calul cu numărul doi, Vixen Vince,
iar pe locul trei a fost numărul opt, Chris Disaster.
Pe locul patru, numărul cinci, Tart's Dream.
- Care-i treaba? - Veşti bune, domnule.
Da?
Vei fi fericit să auzi că cei de la Compania de telefonie au înregistrat un apel
de la biroul lui Romano la tine acasă, şi exact la ora la care aţi spus.
- Dar mi-ai spus asta. - Da, domnule, dar am verificat mai bine.
Deci, eu sunt fericit. Şi tu eşti fericit. Altceva?
Din moment ce suntem într-o dispoziţie bună, să auziţi poveste amuzantă.
OK.
Am fost la restaurantul lui Romano şi ei mi-au povestit un incident.
Asta s-a întâmplat chiar la ora apelului. Nu vei crede asta.
Ca într-o comedie italiană.
Ei au auzit ţipete. Aşa, dintr-o dată.
Au crezut că cineva a fost înjunghiat. Dar era o femeie într-o stare isterică.
Şi ea spunea, "Sunt acolo. Ei sunt acolo..."
Şi arăta spre toaleta doamnelor.
Şi mai spunea, "Oh, oh, oh, oh. S-au urcat pe mine."
- "Oh, voiau să mă muşte." - Şobolani?
- Doi şoricei mici. - Pentru numele lui dumnezeu.
- A fost... - Îngrozită. Desigur.
Da, a fost. Şi administratorul,
aşa cum el însuşi spunea, a crezut că
acolo erau crocodili, după cum ţipa acea femeie.
- Ea le-ar putea da în judecată. - A făcut-o.
Şi când am fost acolo astăzi, managerul voia să-i dea în judecată pe cei de la deratizare.
- Nu-l condamn. - Dar ei nu au avut nimic de-a face cu asta.
- Ce vrei să spui? - Am văzut şoarecele.
- Şi? - Te interesează? Sau doar din politeţe?
- Nu, nu, sigur. - OK.
Vedeţi, acesta nu este un şoarece real. Este din cauciuc.
Am o fotografie a şoarecelui real.
Era la gunoi.
Mort.
Uh-huh.
Vedeţi coada, domnule? Sau este prea întuneric?
Ei bine, uite aici. Este acelaşi lucru.
Aici, uită-te la asta. Vedeţi, domnule,
din acest punct, de aici până aici
sunt 114 mm.
114. Am scris cu susul în jos, să puteţi citi. 1-1-4.
Acum, lungimea cozii
este de 89 mm.
Aşa că este o coadă lungă pentru dimensiunea corpului.
Cred că de aceea se numeşte şoarece californian cu coadă lungă.
Şi această specie nu se găseşte în Los Angeles.
Nu?
Nu în Los Angeles. E construit în deşert.
Această specie se găeşte în sau lângă munţi, pajişti montane.
Se găseştie... Oh...
în acei munţi de lângă ferma ta de cai. Acolo au tipul de sol în care trăiesc.
Interesant.
Nu ştiu ce înseamnă asta.
Asta înseamnă că restaurantul nu-i poate da în judecată pe cei de la deratizare.
Concluzia este că dacă un şoarece ca aceasta a fost găsit în toaleta doamnelor,
aceasta nu a venit acolo singur. Mâna omului l-a pus acolo.
- Deci, pentru ei e clar. - Nu şi pentru ceilalţi.
E clar doar pentru cei de la deratizare.
Oh, Doamne. Trebuie să plec.
Uh... mergeţi înapoi la prietenii dvs., domnule, şi vă mulţumesc pentru timpul acordat.
Cu plăcere.
Oh, domnule,
doar încă un singur lucru.
Custodele de parcare, domnule. El nu fumează.
Ei bine, nu este de fapt adevărat în totalitate. El fumează numai trabuc şi numai acasă la el.
- Ce vrei să spui? - Custodele de parcare. De la hipodrom.
Scrumul din scrumieră. Nu el l-a pus acolo. Uh, cum îl chema?
Carlos?
Corect. Carlos. El ş-a amintit de fratele dvs. Ca o chestiune de fapt, toţi îl ştiau,
şi nu ar fi fumat în maşina lui. Este împotriva regulilor. Puteau fi concediaţi.
Mai e şi altceva ce voiai să-mi spui?
Voiam doar să-mi explic două detalii mărunte. Scrumul şi şoriceii.
Detaliile mici ne conduc la lucrurile mari şi odată rezolvate totul devine limpede ca lumina zilei.
OK, domnule. Dacă rezolv ceva, îţi voi spune.
- Dle McVeigh? - Da.
Mai întâi de toate, aş dori să-mi exprim condoleanţele mele
pentru moartea fratelui tău.
Mulţumesc.
Vincenzo Fortelli.
Ha!
Ei bine, cred aţi auzit de mine, nu?
Am auzit.
Scuzaţi-mă pentru că am venit inopinat,
dar am nişte afaceri urgente.
Aş dori să discut cu dumneavoastră.
Sunt foarte ocupat. Nu prea am timp.
Asta nu-mi convine.
Uite, nu-mi pasă dacă îţi convine. Tu şi cu mine nu avem ce discuta.
Îmi pare rău, prietene, dar te înşeli.
Greşeşti. Vezi tu, eu...
nu l-am întâlnit pe fratele tău, dar am avut mai multe relaţii de afaceri cu el
printr-un asociat de-al meu, Dl Bruno Romano.
Sunt sigur că îţi aminteşti numele. Tu l-ai împuşcat.
Pleacă de pe proprietatea mea sau sun la poliţie.
Oh, nu, nu, nu. Aşteaptă puţin. Aşteaptă puţin.
Îmi pare rău.
Îmi pare rău că te-am deranjat, dar ştii,
voi trece direct la subiect.
Din cauza fratelui tău am suferit pierderi de aproape 200.000 de dolari
şi vreau să-i recuperez.
Nici o şansă.
Nici chiar dacă aş vrea nu am atâţia bani.
Sunt conştient de asta. Dar ai această fermă minunată.
Mă mulţumesc cu 51% din acţiuni.
Eşti nebun!
- Pardon? - Cred că delirezi.
OK.
Deoarece delirul nu este unul din defectele mele,
îţi voi preciza cât se poate de clar.
Deci, mâine seară la ora 18:00 vei veni la mine cu un document semnat prin care...
îmi transferi mie întreg controlul privind această fermă.
E bine?
Şi dacă nu semnezi,
te voi ucide. Nu e nimic personal.
Doar afaceri.
Uite,
lasă-mă să văd ce pot face.
Poate reuşesc să strâng banii.
Nu vreau bani.
Vreau ferma.
- Stai puţin. - Asta e.
Ne vedem mâine seară la ora şase.
Eşti nebun. M-ai auzit?
Eşti un nenorocit mizerabil. Eşti nebun!
Ai gură mare.
Tipul a lovit doar de 37 de ori din 103 încercări.
- Spui că trebuie să scape de el? - Şi la prindere a ratat de 73 de ori,
şi a reuşit o dată din zece.
Şi pentru asta să primească 3.5 milioane de dolari pe an? Tipul e un vagabond.
- Am dreptate sau nu? - Ce-ai făcut cu acest chili?
N-am făcut nimic. Este aceeaşi chili pe care l-ai mâncat aici în ultimii nouă ani.
Ăsta are alt gust. După nouă ani de chili ceva e în neregulă.
Poate că e stomacul tău din nou, locotenente.
- Aţi pus scoici aici? - Scoici în chili? Crezi că sunt nebun?
Locotenente.
Oh, domnul McVeigh. Ce faci aici?
Mi-au spus de la sediul central că aici iei masa de prânz. Trebuie să vorbim.
Oh.
Desigur.
- Vrei ceva de mâncare? - Uh... mulţumesc, nu.
Locotenente, în privat.
Oh, el este sergentul Brindle.
Sergent, domnul Graham McVeigh.
Condoleanţe pentru pierderea fratelui tău, dle McVeigh.
Vrei ucigaşul? Am criminalul. M-a ameninţat cu moartea.
- Ameninţat? - Da.
- Şi cine e? - Unul pe nume Fortelli.
Vincenzo Fortelli? Ăsta e tipul.
- Asta e tipul. - Îl cunoşti?
Un om ca el? Cum să nu-l ştiu?
Sergentul Brindle lucrează la acest caz cu mine. Azi-dimineaţă a aflat
că Fortelli este coproprietar al restaurantului lui Bruno Romano.
- Ce s-a întâmplat? - El a venit la mine acum o oră.
Mi-a cerut să-i cedez ferma până mâine la 18.00 sau mă omoară.
- Cred că e serios. - Oh, e serios.
Vincenzo Fortelli este un om foarte serios.
- Atunci fă ceva. - Să fac ce, domnule?
- Arestează-l. Mi-a ameninţat viaţa. - Au existat martori la această ameninţare?
- Da, doi domni care lucrează pentru el. - Asta nu o să fie de prea mare ajutor.
Dle McVeigh, nu putem să-l arestăm fără a avea dovezi certe.
Vedeţi, domnule, plutonierul are dreptate.
Atâta timp cât el nu face nimic, avem mâinile legate.
Trebuie să aşteptaţi până mă va ucide ca să faceţi ceva?
Ei bine, am putea, domnule, dar numai pentru câteva zile. Nu pentru totdeauna.
Mai devreme sau mai târziu, va trebui să-l eliberăm. Asta e problema, domnule?
Nu-mi vine să cred.
Locotenente, de ce nu punem doi tipi să-l fileze pe dl McVeigh?
Un fel de supraveghere. Dacă Fortelli a făcut o mişcare l-am şi prins...
- Da. Poate. - Sigur, ar fi frumos să-l înhăţăm.
Da. Aş putea vorbi cu căpitanul despre asta.
Ar putea accepta pentru câteva zile. Va fi însă riscant, domnule.
Oh, şi acum nu risc deja?
Stai să văd ce pot rezolva.
- LAPD. - Columbo. Sunt Graham McVeigh.
Oamenii lui Fortelli sunt după mine. Încercă să mă omoare.
- Columbo nu e aici. - Dar unde este?
- Sergent Brindlecare este aici. - Dămi-l!
Da, aştept, dar grăbeşte-te!
Domnule McVeigh sunt sergentul Brindle. Unde vă aflaţi?
Pe Road Sandpine, Mă duc la Clarleston.
Am înţeles. Când ajungi la Charleston, ia-o la stânga şi îndreaptă-te spre autostradă.
Noi te vom intercepta.
Mişcaţi-vă repede. Tipii ăştia încearcă să mă omoare!
Vom fi acolo.
Ieşiţi din maşină. Mâinile deasupra capului.
Treceţi lângă maşină şi puneţi mâinile pe capotă, acum!
Randall. Graham McVeigh.
Oh, bine. Acum.
Ai auzit? Da, bine, am avut câteva momente interesante de dimineaţă.
Ei bine, este o poveste lungă, Randall. Este suficient să-ţi spun
că nu e bine să-ţi laşi rudele să aibe de-a face cu gangsterii.
Nu, nu, nu. E bine acum. Cei doi huligani sunt la închisoare.
Ce? Um...
Iartă-mă, Randall. Am fost distras de ceva.
Am sunat cu privire la Dixie Daisy. Uh...
Randall, pot să te sun din nou mai târziu, te rog?
Mulţumesc.
Columbo.
Oh, după-amiază bună, domnule. Frumos loc e aici.
Proprietatea e cât se poate vedea
sau se extinde şi de cealaltă parte a muntelui?
Da, de ce nu.
Oh, băiete. Intimitatea trebuie să fie grozavă.
Da, intimitatea este grozavă.
Şi unde stau eu e frumos, dar ştiţi cum este. Casele sunt mai dese.
Dacă te uiţi pe fereastra din spate, vei vedea cum vecinul îşi tunde gazonul.
Ai dreptate, Columbo.
Dar n-ai venit pentru a discuta despre peisaje.
Cei doi bărbaţi pe care i-am reţinut de dimineaţă. A trebuit să-i las să plece.
Ce? M-au buşit cu maşina lor. Aveau arme.
Dar acele arme pe care le aveau, le purtau în mod legal.
- Stai puţint. Aceşti... - Nu au cazier judiciar.
Nu au antecedente penale
şi în aceste condiţii procurorul n-a avut ce face.
- Ei bine, asta e minunat. - Domnule, nu e aşa de rău cum crezi.
Vincenzo Fortelli a fost pus în temă. El ştie că suntem implicaţi.
Ar fi o prostie din partea lui să facă ceva împotriva dumneavoastră.
Aţi stârnit un cuib de viespi şi mă lăsaţi cu ele.
Asta nu e adevărat, domnule.
Iată cartea mea.
Are numărul meu de la sediul central, dar şi pe cel de acasă.
Când credeţi că sunteţi în pericol, mă sunaţi şi voi veni.
Mulţumesc. Nu ai idee cât de mult m-ai liniştit.
Domnule, în inima mea, ştiu că ai dreptate.
Dar trebuie să spun că nu pot, uh...
nu pot justifica această situaţie.
Este...
Ai un foc? Acest lucru s-a stins.
Aş fi vrut ca totul să se fi încheiat în mod diferit.
Mulţumesc.
Oh, mi-am adus aminte.
Ştii, bricheta asta mi-a amintit ceva. Am să vă arăt schiţa.
O am aici, domnule.
Poliţia a făcut portretul robot al bărbatului care era
în barul lui Romano în momentul când
acea doamnă a devenit isterică din pricina şoarecilor.
Un om la bar? Ce vrei să spui?
Telefonul, domnule, din noaptea când fratele tău a fost ucis
Bruno Romano nu-l putea da.
Dar aţi verificat înregistrările telefonice.
Oh, a existat un apel de la telefonul său, e adevărat, dar el nu-l putea face.
Vezi tu, am reconstituit acea perioadă de timp
şi exact la ora când a fost făcut apelul,
Romano era în toaleta doamnelor cu Rudy, barmanul şi chelnerul.
Ei încercau să prindă şoarecii.
Nu, domnule.
Apelul a fost făcut de la acel telefon de către altcineva.
- Trebuie să fie o greşală. - Nu, domnule. Nu e nicio greşeală.
Poate Romano a pus pe altcineva să facă apel. Unul dintre acoliţii săi.
Nu cred asta, domnule. Nu mi-ai spus că fratele tău i se adresa numindu-l Bruno?
De ce l-ar fi numit aşa pe un om al lui Bruno?
În cazul în care a fost altcineva putea să se recomande Bruno.
În cazul în care a fost Romano, numele lui era Bruno.
Oricine a făcut apel, s-a numit Bruno.
Poate că omul din schiţă, domnule. Poate că numele lui este Bruno.
Lucrează pentru Bruno Romano?
- Tot ce ştiu acum este că era un om la bar. - Atunci de ce discutăm despre el?
I-am cerut barmanului, domnule, să-mi spună dacă au fost acolo persoane necunoscute
în timp ce doamna striga, speriată de şoareci.
Şi el l-a menţionat pe tipul ăsta la bar.
Şi l-a amintit foarte bine din cauza brichetei.
O brichetă de aur, foarte asemănătoare cu cea pe care o utilizaţi, domnule.
El a declarat că tipul arăta ca un om de munte
şi i s-a părut ciudat ca el să folosească o brichetă de aur elegantă.
OK. Am să fac un rezumat al faptelor.
Barmanul îşi aminteşte de omul de la bar
pentru că modul în care era îmbrăcat contrasta cu bricheta sa scumpă.
Am uitat ceva? De ce-mi spui toate astea?
Să presupunem că-l recunoaşteţi pe acest om ca fiind cineva pe care l-aţi văzut cu fratele tău.
Ar putea fi unul dintre jucători.
El ar fi putut angaja un criminal.
S-ar putea ca el să fi intrat în birou şi să dea acel telefon.
Uh, el a comandat...
el a comandat scotch cu gheaţă şi apă plată.
Cred că asta aţi cerut şi dumneavoastră, domnule, dacă îmi amintesc bine, la barul de la hipodrom.
Eu prefer asta, da.
Deci, acum, uh...
vă trezeşte vreo amintire cumva?
Nu.
Nu, nu l-am văzut pe omul acesta cu fratele meu.
Nimic identificat, nimic câştigat, domnule.
- Suntem prieteni în continuare? - Oh, desigur. De ce mă întrebaţi?
Pur şi simplu nu vreau să te simţi insultat atunci când te rog să pleci.
Oh.
Du-te!
Da, domnule.
Oh, domnule?
- Doar încă ceva. - Nu, locotenente.
Nu există nici un "Doar încă ceva".
La revedere.
Semnaţi aici, Graham, şi... aici.
Şi, de asemenea, aici.
- Ce e asta? - Un bilet la ordin,
oferindu-mi un comision de 10% pentru orice mânz al lui Free Scot şi Daisy Dixie.
10%? Nu este cam mult?
Walter Sterling ţi-ar fi cerut 20%, Graham.
Iartă-mă.
Sunt stresat în aceste zile
Ruth, vino înăuntru. Am documente pentru tine la dosar.
Da, domnule.
- Cum stai cu banii? - OK pentru moment.
Dacă eşti strâmtorat, Graham, nu fi timid.
Mulţumesc, Randall. Apreciez asta.
- Aici sunt acele documente, Ruth. - Da, domnule.
Oh, domnul McVeigh. În timp ce erai aici, locotenentul Columbo v-a căutat.
- A lăsat un mesaj. - Sunt sigur că a făcut-o.
El a cerut să-l întâlniţi diseară la The Bay Leaf, la ora nouă.
- The Bay Leaf? Un restaurant foarte bun. - A spus de ce?
A spus că a găsit o cale să-l neutralizeze pe VF pentru totdeauna.
A spus că veţi înţelege.
Mulţumesc.
- Bună seara, domnule. Sunteţi singur? - Vom fi doi.
Există o rezervare pe numele Columbo?
Da, Columbo, două persoane. Sunteţi primul care a ajuns. Doriţi să vă aşezaţi?
- De ce nu? - Pe aici vă rog.
- Ceva de băut, domnule? - Scotch cu gheaţă şi apă plată.
Foarte bine.
- Scotch cu gheaţă şi apă plată. - Da, imediat.
Vreţi să mai comandaţi, domnule? Bucătăria se închide la zece.
- Doar una din asta. - Scotch cu gheaţă?
Da.
- Poftim, domnule. - Uh... Ţine.
- E ceva în neregulă, domnule? - Nu partenerul meu a uitat să vină, asta-i tot.
- Răspunde, la naiba! - Alo.
- Columbo? - Da, Locotenent Columbo. Cine e?
Graham McVeigh. Unde naiba eşti?
Oh, ce mai faci, domnule McVeigh? Sunt acasă. Mă uit la TV cu soţia mea.
Trebuia să te întâlneşti cu mine cu o oră în urmă.
- Ce vrei să spui, domnule? - Ai lăsat un mesaj.
N-am lăsat nici un mesaj.
Oh, Doamne, este o capcană. Fortelli e aici. Şi două gorile ale lui sunt la intrare.
Bine, domnule. Nu intra în panică. Vin acolo. Unde eşti?
Sunt la The Bay Leaf. E pe Kelsey, la est de Wilshire.
Domnule, stai acolo. Ei nu vor face nimic atâta timp cât eşti înăuntru.
Ajung acolo în 20 de minute. Aşteaptă-mă.
Bine, am să aştept. Dar grăbeşte-te, Columbo. Grăbeşte-te!
Îmi pare rău, domnule. Fumatul e interzis aici.
- Ce? Am deranjat pe cineva? - Vrei să staţi la bar, domnule?
Nu, mulţumesc.
- Eşti bine? - I-ai văzut pe cei doi tipi de afară?
- Da, i-am văzut. - Cum am putut fi atât de prost?
Răul a fost făcut. Haide să plecăm de aici.
- Plecăm. - Tu poţi pleca. El rămâne.
- Sunt un ofiţer de poliţie. - Ştiu.
Eu îţi spun că plecăm amândoi.
Angelo. Basta!
Ce naiba faci? Eşti nebun?
Nu ţi-am spus afară să nu intri?
Bine. Taci. Du-te la uşă.
Te-ai folosit de numele meu pentru a-l aduce pe acest om aici.
Dacă foloseam numele meu, crezi că ar fi venit?
M-ai dezamăgit. Ai avut aproape o săptămână.
Avem un tip, care ş-a ucis fratele şi mi-a ucis cel mai bun prieten, şi care e liber.
- Lucrez la caz. - Da, aşa am crezut.
- Deci, ce vrei? - Vreau ce am dorit mereu. Dreptate.
- Vrei să spui crimă. - Tu vorbeşti de asta?
Uite, îmi pare rău de...
Ţine-ţi gura, vierme gras sau îţi voi rupe spatele.
Te omor.
- Ştiu despre pistol. - Ce pistol?
- Ce vrei să spui? - Alt pistol.
- Ce alt pistol? - Vrei să încetezi să faci pe prostul?
Nu pot să suporta când poliţia e proastă. Te credeam inteligent. Nu stupid.
Altă armă.
Dacă vorbim de arma găsite asupra persoanei lui Romano
atunci când poliţiştii l-au luat în noiembrie, e adevărat.
Balistic nu se potriveşte cu arma din mâna sa când a murit.
Asta e. Aceea este altă armă.
- Dar nu am cealaltă armă. - Tu nu crezi nimic din toate acestea?
Ceea ce cred şi ce pot dovedi sunt două lucruri diferite. Şi nu am dovezi încă.
- Oh, da, dovezi. Îţi trebuie dovezi. - De când eşti şeful meu?
Nu ai adus nici o dovadă. Nu ai venit cu nimic.
- Dovada? Nu o am încă. Nu. - Eşti cu mâna goală, corect?
- Lucrez la caz. - Nu lucrezi la nimic.
Ancheta s-a terminat. E închisă. Finito. Tipul ăsta îmi aparţine acum.
Oh, Doamne!
Nu-l poţi ucide pe acest om.
De ce nu? El a ucis doi oameni.
Dacă îl las pe mâna ta nu va vedea interiorul unei săli de judecată. Am dreptate?
- Dar, domnule... - Dar nimic! Dumnezeu mi-a dăruit un "dar".
Eu sunt şeful în această chestiune. Ai înţeles?
Eu sunt judecător, juriu şi călău.
OK.
Acum, de aici pleacă doar unul liber.
Şi presupun că sunt eu.
Eşti perspicace.
Te las să alegi. Aveţi posibilitatea să pleci de aici şi să nu te mai întorci...
Să-ţi ţii gura.
Despre cealaltă opţiune nu cred că trebuie să mai intru în detalii.
N-ai să omori un ofiţer de poliţie.
Nu ar fi prima dată.
- Columbo, pentru numele lui Dumnezeu! - Îmi pare rău, domnule.
Nu sunt plătit suficient pentru acest gen de lucruri.
Columbo!
Columbo, aşteaptă!
Nu-l poţi lăsa să mă omoare.
Îmi pare rău, domnule. Trebuie să mă gândesc şi la mine.
- Stai! Aşteaptă! - Ai ucis doi oameni. Şi nu pot dovedi.
Dacă aş putea dovedi, poate aş lupta pentru tine, dar aşa...
poate că e cel mai bun mod de rezolvare.
Vrei o mărturisire? Bine! Mărturisesc!
- Las-o baltă. - Mă auzi? Eu i-am ucis.
Spui asta pentru aţi salva pielea. Când ajungi afară negi totul.
Bine, vrei dovezi? Îţi dau dovada.
Îţi dau arma.
Arma lui Romano.
Pistolul pe care l-ai găsit l-am cumpărat dintr-o consignaţie.
Am luat arma lui Romano şi am îngropat-o în curtea mea sub bazinul pentru păsări.
Îţi ajunge asta?
S-ar putea.
Stai puţin.
- Da, locotenente? - Ai obţinut mandatul?
- Da, domnule. - Pistolul celălalt.
Este îngropat în curte sub bazinul pentru păsări.
În curte. Bazinul pentru păsări.
Bine.
- Vrei să te sun înapoi? - Nu, aştept la telefon.
- L-am găsit. - OK.
Au găsit pistolul.
Domnule Fortelli,
doreşti dreptate şi ţi-o voi face.
Este în regulă? E suficient?
Ei bine, dacă sistemul dvs. face asta, bine.
Dacă nu, o voi face în felul meu.
Cred că ceea ce spune, domnule McVeigh, este că dacă tu îţi iei un avocat de lux
şi te salvează cu vreo chichiţă,
de el nu vei scăpa.
Bine. Să mergem.
- Bună treabă, Friselli. - Mulţumesc, locotenente.
- Bună treabă... - Bernstein, domnule.
Bernstein? Asta nu e italian.
- Sunt din partea mamei. - Oh, OK.
Felicitări.
Mulţumesc.
Pot să vă pun o întrebare?
Dacă nu ar fi cedat acolo, l-ai fi ucis pe McVeigh?
Cum poţi să-mi pui o întrebare aşa prostească? L-am făcut să cedeze, bine?
- Haide. Îţi ofer ceva de băut. - Nu, mulţumesc.
De ce nu? Nu eşti la datorie.
Nu, domnule, nu sunt.
De fapt beau doar sucuri, însă niciodată seara.
Şi nici tu nu vrei.
OK.
Ciao.
Este "la revedere" în italiană?
Pleacă de aici.
Şi fi atent.
Traducerea şi adaptarea: Lucian Mircea Stoenac (Toto)