Cum se simte?
Are o uşoară comoţie. Ar putea avea şi o fractură de claviculă.
Vom şti mai multe după ce-i developez radiografiile.
Poate că nu ar fi bine să-l lăsaţi singur.
Oh, nu pleacă nicăieri, domnule Vincent.
Este încă inconştient.
Vă este rudă?
Nu, nu. L-am găsit pe şosea.
Cred că a fost lovit de o maşină.Sunteţi primul medic pe care l-am putut găsi.
Ei bine, este un om foarte norocos.
Henry, cred că ai face mai bine să vii aici.
"Henry."
De câte ori ţi-am zis să-mi spui "Doctore".
Henry, te rog.
- Scuză-mă, domnule Vincent. - Desigur.
Este la fel pe ambele radiografii.
Ce ai găsit, doctore?
Ei bine, aproape nimic, tinere...
doar că prietenul tău se pare
că are o structură osoasă diferită.
Evident, este ceva în neregulă cu radiografiile.
Nu cred asta, doctore.
Ei bine, voi mai face încă un set de radiografii.
Doamnă Thorne, nici nu aveţi idee cât de importante pot fi radiografiile acestea.
Poate, dar din ceea ce văd eu...
Nu ar fi trebuit să cobori din pat.
- Unde este soţul meu? - Înăuntru.
Cred că a suferit un accident vascular cerebral.
Henry!
Traducerea, adaptarea şi sincronizarea Virgil G.N.
INVADATORII
Cu Roy Thinnes în rolul arhitectului David Vincent.
Invadatorii...
extratereştri de pe o planetă aflată pe moarte.
Destinaţia lor... Pământul!
Ţelul lor... Să-l facă lumea lor!
David Vincent i-a văzut.
Pentru el, totul a început într-o noapte, pierdută pe un drum de ţară izolat,
căutând o scurtătură pe care nu a găsit-o niciodată.
A început cu un restaurant închis şi părăsit
şi un om de prea mult timp nedormit, pentru a-şi putea continua călătoria.
A început cu aterizarea unei nave dintr-o altă galaxie.
Acum, David Vincent ştie că invadatorii sunt aici.
Că au luat forma omenească.
Cumva, el trebuie să convingă o lume neîncrezătoare,
că acest coşmar a început deja.
În alte roluri:
Sally Kellerman...
James Callahan...
Şi invitatul special Ed Begley.
Sezonul 2, episodul 12 LABIRINT.
Un doctor dintr-un orăşel a murit
iar pacientul lui a dispărut,
dar acum David Vincent are nişte radiografii...
care pot demonstra prezenţa extratereştrilor aici,
dovezi pe care le poate furniza
unui important proiect guvernamental de cercetare,
de la o importantă Universitate din Illinois.
- Dl. Vincent? - Da.
Sunt dr. Crowell. Sunt încântat de ce ai realizat.
- Aţi avut vreo problemă? - Nu, deloc.
Şi, bineînţeles profesorul Harrison, preşedintele specialului nostru proiect.
Ce mai faceţi?
Vă mulţumesc că ne-aţi adus radiografiile.
Să mergem la biroul meu, ce ziceţi?
În regulă, bine.
Sunteţi sigur că astea sunt autentice?
Desigur. Eram acolo când au fost făcute.
Doctore, aceasta este dovada pe care o aşteptăm de doi ani.
Cu siguranţă, structura asta osoasă, nu este umană.
Domnule Vincent...
Nu ştiu cum să-ţi mulţumesc
pentru că l-ai contactat pe dr. Crowell în legătură cu asta.
Am citit despre subvenţia guvernamentală
acordată proiectului dvs. privind cercetările OZN şi m-am gândit
că acesta este locul unde sănătatea mea mentală nu va fi pusă la îndoială.
Ce aveţi de gând acum, domnule Vincent?
Am o cameră la Hotelul Hammond.
Intenţionez să plec mâine cu zborul de 10.00,
doar dacă dvs. nu consideraţi că este necesar să mai rămân.
Nu, aceste radiografii vorbesc de la sine.
Dr. Crowell o să vă conducă la hotel.
Şi, ţinem legătura, domnule Vincent.
Avem nevoie mai târziu de o declaraţie de la dvs.
Desigur.
Fiţi sigur că vom avea grijă de astea ca de ochii din cap.
Nici o problemă. Mai am o copie în bagaje.
Pe curând.
Alo? Sunt Argyle.
Sunt în biroul lui Harrison.
Vincent mai are încă un set de radiografii.
Corect.
Este cazat la Hotelul Hammond.
- Unde mergem? - La aeroport.
Am înţeles.
Vrei să ai grijă de lucrurile astea?
În zece ani de muncă, nu am pierdut nimic.
Bine.
Mulţumesc.
- Unde pleci, la New York? - Da.
Am rude acolo, două surori.
Ar fi trebuit să rămân şi eu acolo.
M-aş fi descurcat în oraşul ăla.
Dr. Crowell, la telefon.
Doctore, sunt David Vincent.
Nu-mi spune că o să întârzii din nou.
Despre ce vorbeşti?
Ei bine, radiografiile, domnule Vincent.
Vor sosi în seara asta, nu-i aşa?
Ascultă, doctore, ajung acolo în jumătate de oră.
Bine.
La revedere.
Am primit telegrama asta ieri dimineaţă, în care spuneai că o să întârzii.
Nu am trimis niciodată asta.
Ei bine, atunci cine a făcut-o, domnule Vincent? Unul din omuleţii tăi verzi?
Domnişoară Crowell, nu sunt nici mici şi nici verzi.
De fapt, ei arată chiar ca tine... ori ca mine.
Ai milă Doamne, adică eu aş putea fi unul dintre ei?
- Laura. - Îmi pare rău.
Ăsta ar trebuie să fie dr. Mills. Scuză-mă.
Ai un foc?
Tu chiar crezi în prostiile astea, nu-i aşa?
Şi tatăl tău crede.
Tatăl meu crede într-o mulţime de tâmpenii.
Domnule Vincent, aş vrea să-l cunoşti pe dr. Mills.
Dr. Mills. Ce mai faci?
I-am povestit despre noaptea trecută.
Scuzaţi-mă că spun asta,
dar sper să nu fie doar o altă alarmă falsă.
Am suferit o mulţime de dezamăgiri în ultimele zece luni.
L-am adus pe Harry de la Stanford în februarie, anul trecut
la 12 minute, după ce guvernul ne-a aprobat proiectul.
Este cel mai bun om al nostru.
Pe lângă asta, este şi un tip grozav.
Bună, Harry. Meciul nostru de tenis rămâne valabil,
sau sosirea dramatică a dl. Vincent ne strică planurile?
Lucrul ăsta este destul de important, Laura.
Am putea să o amânăm pentru mâine.
Bucură-te de vizită, domnule Vincent.
Astea sunt sacrificiile pe care trebuie să le faci ca om de ştiinţă, nu-i aşa?
Are o mare afecţiune pentru tine, Harry, dar...
Dar...?
Mi-aş dori să o înţelegi mai bine.
S-a schimbat...
este altfel faţă de cum m-am aşteptat.
Ei bine, Sam, 15 ani este o perioadă lungă de timp.
Adevărat.
Ai adus radiografiile alea suplimentare cu tine?
Da.
O să-l sun pe profesorul Harrison
şi o să-i spun că suntem gata.
Cum adică "15 ani"?
Oh, dr. Crowell
s-a separat de soţia sa acum 15 ani.
Laura a trăit alături de ea în Europa.
De fapt, doar ce s-a întors.
Profesorul Harrisonne aşteaptă... cu cele originale.
Ei bine, atunci înseamnă că au fost în biroul lui noaptea trecută.
Nu a fost încuiat?
Nu.
Voi chema un taxi pentru noi.
Pentru mine nu mai vreau nici un taxi, mulţumesc.
Domnule Vincent, doar nu o să-i suspectezi acum pe toţi şoferii de taxi.
Ştiu, ştiu, dar am o maşină închiriată afară. Mergem cu asta.
Oh, dr. Crowell, intraţi. Profesorul Harrison vă aşteaptă.
Voi scoate radiografiile.
- Bine, gata. - Bine
Ed. Dânsul este David Vincent.
- Încântat de cunoştinţă, domnule Vincent. - Ce mai faceţi?
Sam, am vorbit din nou la telefon cu cei de la Washington în această dimineaţă.
Vreo schimbare?
Ne-au dat două săptămâni să dovedim că am făcut progrese.
Sau totul se va duce de râpă.
Dl. Vincent, în acest moment eşti ultima noastră salvare.
Ei bine, sper să meargă treaba bine.
Acestea sunt radiografiile.
Aşa cum puteţi vedea, asta este zona umărului stâng.
Astea sunt remarcabile, domnule Vincent, aşa cum ne-ai spus.
Cine mai era acolo când au fost făcute?
Eu şi cu dr. Thorn, care din nefericire este mort,
doamna Thorn, care era asistenta lui
şi tehnician radiolog.
Crezi că ea ar vrea să vină aici
şi să dea o declaraţie de autentificare?
Sunt sigur că o să vrea.
O să o sun ca să vină cu zborul de mâine.
Bine. O să avem nevoie şi de confirmarea ta.
Ei bine, salvatorul dvs. este mândru că-i cereţi asta,
chiar înaintea întrunirii comitetului.
Dar, ne-am dori ca să rămâi în oraş
cât timp vom studia radiografiile.
- Nici o problemă. - Bine. Mulţumesc din nou, dl. Vincent.
Aveţi grijă vă rog de radiografiile alea.
Vor fi chiar aici în cabinet,
ţinute sub cheie.
Pot să întreb cine are cheia?
Eu.
Bine. Pe curând.
La revedere. La revedere.
Oh, doctore, mai am o mică întrebare.
Vreţi să ne vedem mâine dimineaţă?
Sigur. Vino la o cafea.
Mulţumesc. Voi fi la Hotelul Hammond, dacă aveţi nevoie de mine.
Ed, radiografiile astea sunt uimitoare.
Crezi că cei din comisie or să-l creadă?
Ei bine, hai să recunoaştem, Harry.
Orice imagini, inclusiv acestea, pot fi falsificate.
Întrebarea corectă este dacă or să-l creadă pe dl. Vincent.
Important este că noi te credem şi că o să facem ceva în legătură cu asta.
- Aşa că, grijile tale sunt nejustificate. - Nu chiar.
Cum au putut cei doi extratereştri care s-au dat drept
tine şi profesorul Harrison, să ştie că vin?
Da. Mi-am pus şi eu întrebarea asta.
Doar noi trei şi Harrison
suntem singurii care ştiau despre asta.
Nimeni altcineva?
Am simţit că lucrul ăsta este prea important.
Am ţinut totul în familie.
Atunci, i-ai spus şi fiicei tale.
Nici măcar Laurei...
cu toate că i-aş fi putut spune, nu ştia asta.
Mă tem că i-am spus eu.
Îmi pare rău, dar am vrut să realizeze
cât de importanţă este munca asta... dar nu i-am spus nimănu-i altcuiva, crede-mă.
Unde este Laura acum?
Oh, pe terenul de tenis
şi cred că devine din ce în ce mai nerăbdătoare.
Te superi dacă merg până acolo?
Nu. Te rog.
Da, este.
Oh, doar un moment, vă rog.
David, este pentru tine.
- Scuzaţi-mă. - Desigur.
Mulţumesc.
Alo.
Da, doamnă Thorne.
Tehnicianul radiolog.
Unde sunteţi acum?
La aeroport.
Am reuşit să prind un zbor mai devreme.
Să iau un taxi până la universitate?
Uh... nou. Fără taxiuri, doamnă Thorne.
Vă iau eu.
Plec chiar acum. La revedere.
Ei bine, acum chiar că s-a ales praful de partida de tenis.
Oprim la terenul de tenis, în drumul nostru.
De ce nu o aduceţi în biroul profesorului Harrison?
O să-i spun că sunteţi pe drum.
Bine. Ne întâlnim acolo.
Nu pot spune că sunt nerăbdător să-i explic asta Laurei.
De ce nu aş face-o eu?
Eşti destul de nerăbdător să vorbeşti cu ea, nu-i aşa?
Da.
De ce nu te duci tu la ea? Pot să o aduc eu pe doamna Thorne în locul tău.
- Nu te deranjează, nu-i aşa? - Oh, nu.
Bine. Are cam 50 de ani, faţa rotundă...
Ei bine, o să te aştepte la intrare.
David, doar fii diplomat.
Asta-i tot ce-ţi cer... diplomaţie.
Cine era omul ăla?
Nu-mi spune că era unul dintre extratereştri tăi.
Cine era?
Parcă spunea că este de pe Venus.
Asta-i foarte amuzant.
De fapt, nici nu-l cunosc.
Nu l-am mai văzut în viaţa mea.
M-a întrebat doar cum poate ajunge
la clădirea administrativă,
şi când te-a văzut a plecat în fugă.
Credeai că punem la punct o invazie secretă?
Cam aşa ceva.
Oh... Cred că am uitat cât îţi este de greu.
Îmi pare rău.
Este doar că tatăl meu este un cercetător,
care îşi neglijează munca
din cauza acestui nonsens, OZN-urile,
şi faptul că tu te afli aici ca să-l încurajezi, nu-l ajută prea mult.
Ce te face să crezi că este un nonsens?
Intuiţia feminină...
care mai îmi spune că Harry nu o să vină, corect?
Corect.
Hei, te simţi în regulă?
Zâmbeşti.
Harry îşi cere scuze.
Nu poate veni astăzi.
Zâmbeşti şi mai mult.
Ştii, eşti chiar foarte atractiv.
Cred că am putea deveni prieteni... dacă ai încerca.
Ce ai păţit la mână?
De ce? Ce este în neregulă cu ea?
Cicatricea de la al patrulea deget.
Cum te-ai ales cu ea?
Un accident la călărie.
Ai din nou privirea aia. Cicatricea asta ar trebui să însemne ceva?
Nu, nu neapărat.
Încă o întrebare şi te las să pleci.
De unde ştii că îmi doresc asta?
Tatăl tău mi-a spus că ai ştiut că voi veni aici.
Ai mai spus şi altcuiva?
Cui? Cui i-aş fi putut spune?
Răspunde la întrebare.
Nu, nu am mai spus nimănui.
- Eşti sigură? - Chiar nu ai încredere în nimeni?
Bine...
Voi fi sinceră.
Eu am fost cea care te-a turnat... extratereştrilor.
Te-am arătat invadatorilor cu degetul.
Tipul cu care stăteam de vorbă... este omul meu de legătură.
Şi ştii cum m-am ales cu cicatricea asta?
Am căzut de pe o farfurie zburătoare.
Acum mergi şi joacă-te cu tata, cu dr. Harrison şi cu Harry
şi lasă-mă pe mine în pace cu astea, te rog.
Scuzaţi-mă. Doamna Thorne?
- Da. - Sunt dr. Mills de la universitate.
Dl. Vincent mi-a spus să vin să vă iau.
Maşina este pe aici.
- Doamnă Thorne...? - Da... da, imediat.
Nu prea înţeleg, domnule Vincent.
Pur şi simplu vreau să ştiu
de cât timp fata ta este alături de tine.
De aproximativ două luni. De ce?
Şi până atunci nu aţi mai văzut-o de 15 ani.
Corect.
Nu aţi mai văzut nici o fotografie de-a ei
în toată această perioadă?
De fapt, eu...
Domnule Vincent, nu cred că-mi place asta.
Ştiu, doctore. Îmi pare rău.
Nici mie, dar s-au întâmplat nişte lucruri pe care nu mi le pot explica.
Cum ar putea ei să o implice pe Laura?
Nu ştiu. Poate că nici nu au implicat-o.
Dar acea... acea cicatrice de la mână
o avea când s-a întors la tine?
Domnule Vincent, refuz să ascult aşa ceva.
Ei bine, doctore, eu...
Am crezut că ai o minte deschisă.
Nu pe asta se bazează întregul proiect?
Bine, nu am mai văzut o fotografie cu Laura încă de când avea 11 ani.
dar este fiica mea, Vincent, fiica mea.
Nu o să-ţi permit să-ţi aduci frica asta ridicolă în casa mea.
De când ai început să vezi extratereştri sub fiecare pat,
am început să-ţi pun la îndoială sănătatea.
Când am început să-mi interoghez prietenii,
am devenit un idiot.
Îmi pare rău, David.
Ştiu că suntem de aceiaşi tabără în acest război.
Ei bine, cred... că te-am cam forţat.
Îmi imaginez cum sună.
Presiunea sub care te afli trebuie că este destul de severă.
Măcar, acum ai aliaţi...
şi unele dovezi reale.
Şi când doamna Thorne va autentifica aceste radiografii
şi le vei duce la Washington,
poate că acest război va lua sfârşit.
Doamnă Thorne, mă bucur să vă revăd.
Bună, domnule Vincent.
Doamnă Thorne, dânsul este dr. Crowell.
Ce mai faceţi?
Profesorul Harrison ne aşteaptă la dânsul în birou.
Oh, bine. Doamna Thorne este nerăbdătoare
să vadă radiografiile.
Intraţi, vă rog.
Doamna Thorne, Profesorul Harrison.
- Doamnă Thorne... - Ce mai faceţi, domnule?
- Vreţi să luaţi loc aici? - Mulţumesc.
Astea sunt radiografiile.
Aveţi aici suficientă lumină,
sau vreţi să mergeţi la fereastră?
Nu, aici este bine, mulţumesc.
Doamnă Thorne, dacă nu vă supăraţi,
voi chema secretara pentru a consemna
declaraţia dvs..
Mă tem că nu am nici o declaraţie de făcut.
Scuzaţi-mă?
Acestea nu sunt aceleaşi radiografii pe care le-am developat în laboratorul soţului meu.
Despre ce vorbiţi?
Nu ştiu ce jocuri încearcă dl. Vincent să facă,
dar eu nu am mai văzut aceste radiografii niciodată.
Priviţi... priviţi aici. Chiar dvs. aţi subliniat asta pentru mine.
Vă pierdeţi timpul, domnule Vincent.
Nu voi semna o declaraţie de autentificare. Ştiu că nu ar fi adevărată.
Acum, scuzaţi-mă. O să iau un taxi până la aeroport.
Acestea sunt radiografiile pe care le-ai făcut. Ştii că ele sunt.
- Domnule Vincent, te rog. - Minte!
- Nu ştiu de ce. - Vă rog, lăsaţi-mă să plec.
Acestea sunt radiografiile pe care le-ai făcut. Spune-le adevărul.
Domnule Vincent, lăsaţi-o vă rog să plece.
Nu o putem forţa să semneze o declaraţie de autentificare, David Vincent.
Ar fi lipsită de sens.
Doamnă Thorne, sunteţi sigură că acestea nu sunt radiografiile
pe care v-aţi aşteptat să le găsiţi?
Sunt sigură.
Atunci, îmi pare teribil de rău că a trebuie să faceţi această călătorie.
Şi mie.
Doamnă Thorne...
Ce s-a întâmplat?
Aţi greşit, domnule Vincent.
Asta-i tot ce s-a întâmplat.
Bine, nu trebuie să renunţăm la asta, Sam.
Încă îl avem pe dl. Vincent.
Domnule Vincent...
încă mai susţineţi că radiografiile astea sunt cele corecte?
Fără dubiu.
Ei bine, atunci trebuie să ne construim cazul doar pe declaraţia dvs..
- Este totul în regulă? - Da.
Sunteţi sigură?
Da, jur. Totul este în regulă.
Dă-i drumul.
Doamnă Thorne.
Aş vrea să mă laşi singură.
Ce este? Ce s-a întâmplat?
Nimic.
Ei bine, ştiţi că acestea sunt radiografiile pe care le-aţi developat.
Te rog, domnule Vincent, doar lasă-mă singură.
Doamnă Thorne, v-au omorât soţul.
Îi ajutaţi.
Ştiu.
Ajutaţi-mă.
Nu pot.
De ce?
V-au ameninţat?
Dr. Mills a făcut-o?
Omul care v-a adus de la aeroport?
Nu, domnule Vincent, te rog.
Îmbarcarea la zborul 432 se face acum la poarta 6.
Acesta este avionul meu.
Nu-ţi cer decât un nume.
Nu sunt o femeie foarte curajoasă.
Lăsaţi-mă vă rog să plec.
Da, aş vrea un apel privat
cu profesorul Richard Kurawicz.
K-u-r-a-w-i-c-z.
Corect.
Harry Mills.
Asta este.
Ascultă-mă, vrei să mă suni diseară, dacă poţi?
Da, dacă nu sunt în camera de hotel,
încearcă în biroul profesorului Harrison de la universitate.
Bine. Mulţumesc, Dick. La revedere.
Cauţi pe cineva?
Shh.
Nu poţi şti niciodată care dintre aceştia ar putea fi invadatori.
- Alt joc? - Da.
Se numeşte "Porumbelul Laurei."
Mi-a spus Harry să te urmăresc.
- De ce? - Prostiile obişnuite.
Harry a sunat şi a spus că ar fi bine să stăm toţi cu ochii pe tine.
Mi-a cerut să vin la aeroport
şi să văd dacă eşti aici.
Ce doreşte?
Vrei să termini cu joaca şi să-mi spui ce doreşte?
Compania Granville Power... ai auzit de ea?
Nu.
Este o fabrică părăsită
la circa jumătate de km. de oraş, lângă Autostrada Vest.
Harry vrea să te întâlneşti acolo cu el. Spunea că este important.
- Asta-i pe bune? - Pentru Harry, este.
Bine. Mulţumesc.
Crowell.
Ce ai găsit?!
O staţie extraterestră de regenerare
într-o veche centrală electrică din Granville.
O staţie de regenerare extraterestră?
Eşti sigur de asta?
Absolut.
Acum, încearcă să dai de Mills.
Spunea că vrea să ne întâlnim acolo.
Harry este aici cu mine.
Tu... ai văzut de fapt locul ăsta?
Acum 10 minute. Doctore asta este cea mai bună dovadă
pentru comitetul acela de la Congres.
- Cât de repede poţi veni? - Plecăm imediat.
Dacă ai vreo armă, adu-o.
Ţi-am spus să stai cu ochii pe Vincent.
Poliţia nu a ajuns încă?
Harry crede că ar trebui să vadă şi ei asta.
Bună idee. Unde ai fost?
Cu Sam. Pare ceva important de data asta.
Trebuia să ne întâlnim aici.
Ştiu că i-ai spus asta la telefon lui Sam, dar eu...
Domnilor, destul cu vorba.
Acolo este o mină de aur pentru noi.
Chiar pe aici.
Bine, unde este?
Chiar aici, în această încăpere.
Tuburi de regenerare...
panouri de control, totul a fost aici în camera asta.
Vincent, locul ăsta pare părăsit de mai mulţi ani.
- Care dintre voi este dr. Mills? - Eu sunt.
Dânsul este dr. Crowell, Lt. Eaton.
Dânsul este dl. Vincent, care ne-a adus aici.
Bună.
Unde sunt toate chestiile alea?
A fost o farsă. Le-au mutat.
Şi au lăsat totul curat?
Nu au făcut o treabă prea bună.
Îmi pare rău, locotenente.
Las-o baltă.
Avem parte de tot felul de nebuni.
Ei bine, dacă asta este tot, mai bine ne-am întoarce în oraş.
Bine, dar... o să-l aşteptăm pe dl. Vincent.
Nu vă blamez.
Poate încearcă să zboare înapoi pe o mătură.
Noapte bună.
- Noapte bună. - Noapte bună.
Nimic.
Nu este nimic, Vincent.
Ne-ai pus în pericol tot programul.
Asta-i ce ţi-ai dorit, nu-i aşa?
- Scuze? - Asta ai urmărit să se întâmple.
De asta ai vrut să mă aduci aici.
Vincent, cred că fabulezi.
El a cerut să ne întâlnim aici.
- Imposibil. - Nu este adevărat.
Ai vrut să mă faci să arăt ca un psihopat,
pentru ca aceste radiografii să nu mai aibă nici o valoare.
Harry nu te-a sunat pe tine sau pe altcineva.
A fost cu mine tot timpul.
De când ai plecat din biroul profesorului Harrison şi până acum.
Îmi pare rău, Vincent. Ăsta este adevărul.
Laura unde este?
- Nu începe iar cu asta. - Unde este?
Probabil că la universitate. I-am promis că o să-i arăt radiografiile.
Vincent.
Credeam că ai scăpat de monştrii.
Pun pariu că da.
După ce te uiţi?
Las-o în pace, Vincent.
După ce te uitai?
Am obosit tot uitându-mă după voi şi căutam
cheia de la cabinet, când nebunul ăsta a luat-o razna.
Dr. Crowell, ştiu cum sună asta, dar vă rog să fiţi de acord cu mine.
Ea nu este fiica dvs.
Vincent, eşti bolnav.
Sau au un nemaipomenit simţ al umorului.
Vorbeşte-ne despre cicatricea de pe mână.
Ţi-am spus ţie despre ea.
Este de la un accident la călărie.
Cred că este de la o operaţie
de corectare a celui de-al patrulea deget.
Eşti serios.
Tu chiar eşti serios.
Doctore, dacă nu mă crezi, verifică-i pulsul.
Pentru ce?
Nu are puls.
Nici unul dintre ei nu au puls sau bătăi ale inimii.
Asta-i o prostie, o prostie absolută.
O să o fac chiar eu.
- Pleacă de lângă mine. - Bine, Vincent, las-o în pace.
Lasă-mă doar puţin...
Acum vom rezolva asta.
Pleacă de lângă ea.
Mulţumesc că mi-ai sugerat acest lucru.
Ea este cea despre care trebuie să-ţi faci griji, nu eu.
Eşti paranoic, Vincent...
complet paranoic.
Mai bine aş chema poliţia.
Nu ştiu cum să vă conving.
Uite, mai avem foarte puţin timp. Lasă-mă să vorbesc cu Laura.
Laura este în biroul meu şi acolo rămâne până când o să pleci.
Trebuie să fie poliţia.
Îmi pare rău pentru tine, Vincent. Ai mari probleme.
Intraţi, domnilor ofiţeri. Este aici.
Bine, domnule, să mergem în linişte.
Ia stai puţin. Ăştia nu sunt de la poliţie.
Presupun că şi ei sunt tot extratereştri.
- Da, unii care se dau drept poliţişti! - Nu ne mai face alte probleme.
- Nu sunt poliţişti! - Bine, să mergem!
- Nu sunt poliţişti! - Haide, tu!
- Ăştia nu sunt poliţişti! - Mişcă.
Ăştia sunt destul de brutali.
Da, ei bine, asta este slujba lor, Sam.
Dar el nu este un criminal.
Poliţiştii au ajuns deja?
Da.
Dar, cred că o să merg la secţie.
Pentru ce?
Nu-mi place cum s-au purtat cu el.
Vincent are nevoie doar de tratament medical, de nimic altceva.
Nimic altceva?
Putea să mă omoare.
Este un om cu probleme, Laura, şi noi l-am încurajat.
Cred că acum trebuie să-l ajutăm.
Ne vedem mai târziu.
Sam?
- Vrei să merg cu tine? - Nu. Mulţumesc.
Doar... condu-o acasă pe Laura, vrei?
Bine.
Alo?
Profesorul Harrison nu este acum aici.
Cine?
Mă tem că dl. Vincent este ocupat în acest moment
dar aş fi mai mult decât fericită să-i transmit mesajul.
Universitatea Stanford Nu mai spune.
Sunteţi sigur?
Dr. Harry Mills?
Ei bine, nu văd cum...
- Ajunge cu asta, Laura. - Cine eşti tu?
De ce nu, Harry Mills, desigur.
Harry Mills a murit într-un accident acum un an.
Ce păcat pentru el.
Cine eşti tu?
Ei bine, în acest moment întrebarea asta pare inutilă, nu-i aşa?
Centrala electrică.
Ai spus că cineva ţi-a imitat vocea
cerându-mi să-l trimit acolo pe Vincent.
Ai vrut ca el să mă suspecteze pe mine De ce? De ce?
Ce eşti tu?
Cred că dl. Vincent ţi-a explicat totul.
Laura!
Deschide uşa, Laura.
Vreau doar să vorbim, doar atât.
Doar să vorbim.
Laura?
Bine, Laura, stai acolo dacă aşa vrei.
Coboară, Vincent.
Ce crezi că se va întâmpla când vor vedea că nu am ajuns la secţie?
Nimeni nu va şti asta, domnule Vincent.
Vom raporta
că eşti sub îngrijire psihiatrică.
Nu vă vor crede.
Uiţi că avem pe cineva inclus în acest program.
Îi va convinge el.
- El? - Să mergem.
Pe aici.
Laura?
Deschide uşa.
Îţi promit, nu te voi răni.
Laura?
Nu ai de ce te teme, Laura.
Nu te apropia.
Vreau să vorbesc cu tine, doar atât.
Să-ţi explic.
Te avertizez Harry, am acid azotic în sticla asta.
Îmi pare rău, Laura.
Era apă.
Era doar apă.
Încă nu-mi vine să cred că Mills a fost unul dintre ei.
M-am dus la poliţie. Nu au fost anunţaţi niciodată de asta.
Trebuie să recunoaştem, Ed.
Mills probabil că a redirecţionat
cea mai mare parte a informaţiilor pe care le-am primit.
Bine.
Deci, acum ştim că sunt aici,
dar nu avem nici o dovadă palpabilă.
Aveţi în continuare declaraţia mea.
Şi a Laurei.
Dacă ea mărturiseşte ce a văzut,
sunt sigur că putem menţine programul încă vreo câteva luni.
Ce spui, Laura?
Te alături clubului nostru de ţicniţi?
Bineînţeles că o să mă alătur.
Atunci, domnule Vincent, ai sprijinul nostru
oricând ai nevoie de o mână de ajutor...
Mulţumesc.
Nu mi-aş dori mai mult.
Da...
ai putea să primeşti scuze,
de la noi toţi.
Şi tu la fel.
Laura.
Pot să te conduc la maşină?
Sam, cred că am face mai bine să începem să strângem piesele,
pentru a pune din nou în mişcare programul ăsta.
Pot să te întreb ceva, Ed?
Până astăzi...
te-ai îndoit vreodată de ceea ce facem?
Ei bine, cred că toţi am făcut-o, Sam.
Sunt milioane de oameni care se îndoiesc...
unii care bănuiesc...
şi doar câţiva care ştiu.
David Vincent încearcă să dezvăluie faţa întunecată a invadatorului
astfel încât, înainte de a fi prea târziu,
milioanele de oameni care se îndoiesc, să ştie.
Traducerea, adaptarea şi sincronizarea Virgil G.N.