- Aseară ai mâncat la popotă? - A fost tare nasol.
Bucătarul a folosit o halcă de carne care, îţi jur, era portocalie.
Atenţie!
Ţine-te bine!
Terra Nova, sunt locotenentul Hikuda. Suntem în zona 24 Alfa.
Soldatul Gillers e cu noi. A "reuşit" să facă pană.
Recepţionat. Felicită-l pe Gillers. Terminat.
- Nici nu ştiu ce-am lovit. - Repară pana, Gill.
Ne aşteaptă un drum lung.
Avanpostul Trei aşteaptă proviziile mâine dimineaţă.
- Ce s-a auzit?! - Ce să se audă?
Domnule, în copaci!
TERRA NOVA Sezonul 1, Episodul 3
Traducerea şi adaptarea: Shadow, Felixuca & veveriţa_bc
www.titrări.ro www.niftyteam.ro
Când se lăsă noaptea şi nu ai nicio armă,
focul e singurul lucru pe care aceste creaturi îl înţeleg.
Supravieţuirea voastră depinde de asta.
Dacă vă rătăciţi în junglă şi trebuie să găsiţi o cale de ieşire,
pe unde e nordul?
Locotenentul Washington v-a întrebat ceva.
Da.
- Pe acolo. - De unde ştii?
Muşchii de pe acei copaci.
Răspuns corect, Shannon.
Acestea sunt larve de insecte.
Sunt comestibile şi sunt foarte nutritive.
Dacă rămâi fără provizii şi ţi se face foame,
n-o să mai spui aşa ceva.
O să spui...
În regulă, oameni buni,
continuăm antrenamentul de supravieţuire mâine la ora 08:00.
Să nu întârziaţi.
Sunteţi liberi.
Shannon, îţi aminteşti de echipa de construcţie din zona de nord?
Au nişte latrine care trebuie curăţate.
- Da, doamnă, ştiu. - Şi ce mai aştepţi?
Poate data viitoare o să fii mai chibzuit
înainte să furi o maşină şi să-ţi pui viaţa în primejdie.
Mami, pot să o păstrez eu?
Sigur, scumpo. Nu văd de ce nu.
Poate n-ar trebuie să mai faci aşa ceva.
Pot să o iau la mine în cameră?
Da, însă ai grijă să nu te muşte de năsuc.
O să am grijă.
E amuzant... ştiu că e galben, însă are o nuanţă neobişnuită.
Pentru că e un pigment natural
şi planta din care e făcută nu există în 2149.
Asemănător cu carminul, înainte ca spaniolii să-l descopere
în anii 1500.
Nimeni în Europa nu mai văzuse aşa ceva.
E uimitor cum păstrezi atâtea informaţii în căpşorul ăla.
- N-ai văzut bine? E imens! - Dă-mi drumul.
Mamei şi tatei nu le place să vorbească despre asta,
însă s-au temut că n-o să încapă prin portal.
Nu mă atinge. Miroşi urât.
Nu, Josh. Du-te şi fă un duş. Nu!
Dar vreau să dorm în patul tău.
Ştiu, draga mea, însă tati s-a întors acasă.
Noi trebuie să dormim aici. Haide... Acum, ai patul tău.
Zoe, sunt chiar aici, lângă tine. Putem lăsa lumina aprinsă, dacă vrei.
- Da? - Haide, nu mai eşti micuţă.
- Noapte bună. - Noapte bună.
Ce-a fost asta?
Pe-aici... cine ştie?
- Jim. - Ce e?
Te rog...
Bine, bine...
- Vin imediat. - Nu plec nicăieri.
Valea!
Pleacă de aici!
Hai odată!
Valea!
Bun...
Cred că l-am speriat.
Voia să fie alintată. Scuze.
Bună dimineaţa, comandante Taylor. Ai vrut să mă vezi?
Am pierdut legătura
cu echipa care transporta provizii spre Avanpostul Trei.
Ultima comunicare a fost în Zona Alfa 24, din partea de nord.
- Şesari? - Posibil.
Ne-am mai încăierat cu ei, pe acel drum.
Sunt tot mai îndrăzneţi.
Ce mi-ar plăcea să aflu unde se ascund, să-i atac eu!
Răbdare, Wash.
Vreau să ne mişcăm cât se poate de repede.
Shannon, ia şi medicamente, pentru orice eventualitate.
Hai să-i dăm drumul.
Îi introduci tu perfuzia?
Asistentă, vă puteţi uita la braţul colegului meu?
Cred că e infectat.
- Malcolm? - Elisabeth?
Malcolm... Ce sur... Am venit cu al Zecelea Pelerinaj.
Al Cincilea... Eu am venit cu al Cincilea.
Sunt şeful echipei de cercetare. Dumnezeule, cine-ar fi crezut?
- Ştiu, nu-i aşa? - Ce mică e lumea...
Da, şi... 85 de milioane de ani.
Nu-mi vine să cred că eşti chiar tu.
- Arăţi bine. - Tu arăţi minunat.
Tocmai am revenit dintr-o expediţie pe teren.
Ce spui să ne întâlnim să mai povestim?
- Elisabeth. - Jim, bună!
Bună! Scuze pentru deranj.
Cu cine pot să vorbesc pentru a trimite medicamente cu noi?
Te pot ajuta eu. N-o să-ţi vină să crezi...
El e Malcolm Wallace.
- Am fost colegi de facultate. - Glumeşti.
E incredibil
Malcolm, el e Jim, soţul meu.
Da... cred c-am auzit... că te-ai căsătorit.
Ne trebuie acele medicamente.
Ţi le pregătesc eu. Aşteaptă o secundă.
Mă bucur să te văd.
Încântat...
Un lucru ştiu sigur despre Şesari... Ieri au încercat să te împuşte.
Nu-i prima dată şi n-o să fie nici ultima.
Tocmai de asta aş fi recunoscător dacă ai fi mai reţinut.
La naiba, o să mă faci să roşesc.
Ai vreo idee de ce doresc să te omoare?
Încerc să nu iau lucrurile prea personal, Shannon.
După mine, toţi au motivele lor.
Având în vedere că Şesarii te interesează atât de mult,
poate îmi faci o favoare.
Ce anume?
Mira are un informator în Terra Nova. Vreau să ştiu cine e.
Cineva îi oferă informaţii.
Pari foarte sigur de lucrul ăsta.
Ne urmăresc echipele de patrulare, ştiu când ne transportăm proviziile.
Cineva îi dă informaţiile. Însă nu ştiu cine e.
Eu sunt doar un soldat. Tu eşti un om al legii.
Mă gândesc că te pricepi la aşa ceva.
- Comandante Taylor! - Da?
Asiguraţi zona asta.
Mai e unul aici!
- Cine naiba le-a făcut asta? - Nu ştiu.
Însă n-au fost Şesarii.
Cum de ţi-e foame,
după ce-ai curăţat toalete toată dimineaţa?
Am stomacul de oţel, cred...
- Şiş-kebap! - Ce?
Xiphactinus... e un peşte.
E tare urât, însă atât de delicios...
- Două, vă rog. - Imediat.
Cânţi binişor. E a ta pentru doar 65 de terra.
Îmi pare rău, n-am niciun ban. Abia am ajuns aici.
Atunci, ţi-o dau cu 60.
Îţi dau şi pana asta,
cioplită cu multă migală din dintele unui carnivor.
Şi nu... nu e vorba de carnivorul care mi-a făcut... plăcerea asta.
- 60 de terra e mult? - Destul de mult.
E foarte tare, însă, mai întâi, trebuie să câştig nişte bani.
Nu sta prea mult pe gânduri. Lucrurile se schimbă repede pe aici.
Mersi. Foarte tare...
Am nevoie de câteva ore să-i fac o autopsie completă,
însă, la prima vedere, îţi pot spune următoarele:
Au fost atacaţi de undeva de sus. Toate rănile sunt la faţă şi la gât.
Cred că sunt Peşti Zburători. Şerpii ăştia te atacă în grup.
Nu i-am mai văzut să facă aşa ceva.
Nu i-am văzut să atace trei oameni înarmaţi.
Poate au dat peste cuibul lor, i-au luat prin surprindere.
- Peştii Zburători au.. gheare? - Poftim?
Au...?
Reptilia chordata... nu are gheare.
Doar mă întrebam ce e asta.
Pare a fi un cleşte sau o gheară, ceva de genul ăsta.
Dinte nu e.
Malcolm, vreau să ştiu cine a provocat asta, cât mai repede.
Elisabeth, trebuie să analizăm urma muşcăturii.
Bun, se pare că o să rămân aici ceva vreme.
Crezi că poţi să ai grijă de copii?
Desigur.
A mai rămas ceva de mâncare în sterilizator.
- Asigură-te că Zoe face baie. - Bine.
- Josh îşi face temele. - Am reţinut.
Şi ai grijă ca Maddy să-şi pună aparatul dentar.
- Are aparat dentar? - Da.
Cina, temele, aparatul dentar, baia.
Tati, pot să-mi hrănesc planta cu o insectă?
Nu acum, scumpo.
Cina, temele...
- Tată? - Am spus "nu acum"!
Îmi pare rău, Maddy.
- Pot să te întreb ceva? - Da.
Cum îţi dai seama dacă un băiat te place?
N-ai cum să ştii. Nu te place. Care băiat?
Ai doar 15 ani!
Ştiu, las-o baltă. Vrei să pregătesc eu cina?
- Da. - Bine.
Bine-ai revenit în sânul familiei, tată.
Da...
- Cum te-ai descurcat? - N-a fost nicio problemă.
Da? Zoe a făcut baie?
Adică... baie cu săpun şi apă şi tot ce trebuie?
Ăsta ce mai e? Un fel de vin?
Sunt în anul 85 de milioane î.e.n. Un an foarte bun pentru vinuri.
A apărut ceva nou la autopsie?
Rănile nu s-au potrivit cu nicio specie din baza de date.
Nici gheara.
Avem de-a face cu un prădător nemaiîntâlnit în regiunea asta.
Un gând înfiorător.
- I-ai spus lui Taylor? - Da, Malcolm l-a pus la curent.
Tot nu pot trece peste asta. Ce şanse erau să-l întâlnesc?
Da.
Amândoi aţi învăţat la facultatea aia cu pretenţii
şi sunt recrutaţi doar cei mai buni...
Totuşi, probabilitatea...
Cumva...
Tu şi el aţi...
Dacă am fost împreună? Asta încerci să mă întrebi?
Poate... jumătate de minut!
- Ştiam eu! - Jim!
- Mi-am dat seama. - Termină! A fost demult!
Da, jumătate de minut.
- Ce, eşti gelos? - Nu.
Tu te-ai despărţit de el sau el de tine?
- Parcă ai zis că nu eşti gelos. - Sunt doar curios.
- Ce contează cine a rupt relaţia? - Tu ai făcut-o, nu-i aşa?
Nu încerca asupra mea trucurile astea poliţieneşti!
- Deci el ţi-a dat papucii. - Pot pleca, domnule poliţist?
Trebuie să-i fac baie şi s-o culc pe fata noastră.
Poţi pleca.
Dar să nu părăseşti oraşul.
Zoe doarme în patul ei. Suntem singuri.
Incredibil! Eu nu...
Cât zgomot face!
Cred că glumeşti...
Fugi! Hai! Du-te!
Fugi!
Ieşi!
Intră în casă! Intră!
Cred că tocmai am aflat ce i-a ucis pe oamenii ăia.
Urma muşcăturii pare la fel.
Păsările alea erau până aici de înalte...
Nu-s păsări, dle Shannon, ci reptile.
Mă rog. Erau negre ca noaptea, cu modele albe.
Ciocurile erau uite-aşa de lungi! Nişte ticăloase feroce!
Nu seamănă cu vreo specie de pterozaur întâlnită de mine.
Trei dintre oamenii mei s-au întâlnit cu ele.
I-am îngropat de dimineaţă.
Aşa că te întreb: cum să mă descurc cu aşa ceva?
Există o regulă generală:
animalele mai mici le atacă pe cele mai mari doar provocate.
Cu tot respectul pentru cei morţi, ceva i-a aţâţat pe pterozauri
şi a dus la tragedia asta.
Şi cei care i-au atacat pe Shannon şi pe fiul lui?
S-a întâmplat chiar aici, în Terra Nova.
Probabil căutau mâncare şi i-au dezorientat luminile.
Trebuie să trimitem o echipă de cercetători care să le observe
şi să realizeze reguli de interacţiune,
ca oamenii să ştie cum să reacţioneze în preajma lor.
Lasă regulile azi, Malcolm.
Până nu aflu ce sunt şi de ce îmi atacă oamenii,
nimeni nu pleacă din complex.
Cheamă imediat la bază echipele de muncitori!
Am înţeles.
Domnule, avem echipe de cercetare pe teren...
Ajunge! Cercetăm altcândva!
Nu stăm la discuţii!
E un om bun. Uneori e o pacoste.
Mereu încearcă să te convingă să faci cum vrea el.
Da.
Pot să te întreb ceva?
Care-i procedura de recrutare pentru Terra Nova?
Toate solicitările de personal ajung la mine,
de la şefii de departamente.
Cel mai adesea se uită pe CV-uri,
dar, câteodată, fac recomandări precise,
persoane pe care le cunosc şi le apreciază în 2149.
De ce? Vrei un ajutor de şerif?
Nu. Eram curios în privinţa soţiei mele.
A fost pe prima poziţie de pe o listă foarte scurtă.
De fapt, lista mi-a fost dată de Malcolm Wallace.
Înseamnă că lui trebuie să-i mulţumesc.
E splendid, nu-i aşa? L-am descoperit săptămâna trecută.
Probabil e înaintaşul a Phalaenopsis aphrodite.
Aplicaţiile sale medicinale par foarte promiţătoare.
Crede-mă, Elisabeth, jungla e o comoară!
Poate că leacul pentru cancer aşteaptă acolo să fie descoperit!
Omenirea mai are speranţă.
- Ţii minte când mi-ai zis asta? - Nu.
În noaptea dinainte să pleci la Facultatea de Medicină.
Am zis că nu pricep de ce vor oamenii să aibă copii,
că sunt iresponsabili să-i nască într-o lume muribundă.
Şi tu ai spus că niciodată nu vei înceta să crezi
că totul va fi mai bine, într-o zi.
Am ajuns prea departe ca totul să se sfârşească.
"Omenirea mai are speranţă."
Probabil că am fost mereu optimistă.
Da.
E ciudat. Ani mai târziu,
când au descoperit fractura temporală şi au decis colonizarea locului ăstuia,
mă uitam la ştiri şi mă gândeam:
"Poate că Elisabeth a avut dreptate."
"Poate că mai avem o speranţă."
Din acea clipă,
ţelul meu în viaţă a fost să ajung aici.
- Iată-te! - Şi pe tine.
Ei bine...
Ştiu că te-au adus aici ca să fii doctor,
dar ştiu şi cât de mult te pasionează cercetarea.
Şi vei avea ocazia să le faci pe amândouă, din plin.
Ai venit să te mai uiţi o dată la chitara asta magnifică?
Mi s-a zis că eşti interesat să faci un schimb.
Depinde. Ce ai de oferit?
Astea-s ultimele albume Oblivion, Rainbow Ash şi Future Shock.
- Cine? - Sunt formaţii. De muzică...
Eu am venit cu al Doilea Pelerinaj. Muzica aia e doar zgomot pentru mine.
- Ce mai ai? - Ce zici de asta?
A purtat-o Jackie Hayes.
A fost inter la Chicago când au câştigat Campionatul Mondial.
Eu ţin cu echipa Boston,
dar ştiu un tip de la Muniţie care ar putea fi interesat.
Ce zici de lănţişorul ăsta? E frumos.
E din argint sau din platină?
Da, e din platină, dar nu e de vânzare.
Eu îţi propuneam un schimb.
L-am primit cadou, aşa că nu ţi-l dau, bine?
Vrei şapca sau nu?
Nu cred.
L-ai primit de la ea, nu-i aşa?
- Ce? - Lănţişorul.
E de la fata pe care ai lăsat-o în urmă?
O chema Kara.
Chiar îi simţi lipsa, nu-i aşa?
Cum era?
Nu ştiu... Foarte deşteaptă.
Era foarte amuzantă. Dar avea şi o latură aprigă.
Semăna cu tine.
Oricum, aveam o formaţie împreună. Nu era mare lucru.
Cântam binişor, cred.
Aveam un basist cam slab, dar...
- Păcat că s-a destrămat trupa. - Da.
Păsările sunt la fel ca acelea
care ne-au atacat pe mine şi pe tata noaptea trecută.
- Dumnezeule! - Să mergem!
Skye!
Erau ca acelea de aseară, tată, dar cu sutele
şi se năpusteau asupra noastră!
Chiar şi după ce paznicii au activat bariera sonică!
Nu ştiu ce le-a gonit, până la urmă. Au zburat toate deodată.
Avem 36 de răniţi, dintre care trei grav,
dar mi s-a zis că vor supravieţui.
- Nu a murit nimeni. - De data asta am avut noroc.
Paznicii din turn să fie cu ochii la cer.
Să şi regleze frecvenţa barierelor sonice.
Du-te la mama ta, să-ţi examineze rănile.
Du-te! E acolo.
Unde-s regulile de interacţiune când ai nevoie de ele?
Cred că ştiu ce se întâmplă.
Nu întâmplător nu am mai văzut specia asta în regiunea noastră.
- Nu-i originară de aici. Migrează. - Minunat.
Să sperăm că-şi continuă migraţia şi o şterg de aici.
Nu înţelegi.
Migraţiile, dacă nu-s anuale...
şi ştim că asta de acum nu este, pentru că n-am mai văzut păsările,
...sunt la nivel de populaţie, uneori chiar de specie.
- Adică? - Adică...
Păsările văzute astăzi sunt doar din primul val.
O să vină mult mai multe.
Camera aeriană trei, Perimetrul de N.
Avem baloane meteorologice care strâng date atmosferice.
Spune-ne cum stăm.
Nu văd nimic! Pădurea e prea deasă.
Imagine termică!
Acolo. Sub coroanele copacilor. Probabil se odihnesc pe crăci.
- Sunt milioane! - Cel puţin.
Ori camera cu infraroşu s-a defectat.
- Poate e o iluzie optică. - Să vedem.
Lansează o încărcătură sonică înspre copaci.
Nu-i a bună.
Să zicem că ai dreptate şi că, într-adevăr, migrează.
Care e motivul?
Speciile migrează din nenumărate motive.
Schimbarea climei, afluxul de prădători, împerecherea...
Care e motivul lor?
Acum câţiva ani, foram după o fântână geotermală.
- Îţi aminteşti? - Da.
Am săpat până la vreo trei metri. Am găsit fragmente... Mii şi mii.
- Mii de ce? - De coji de ouă.
Dar, pe atunci, nu le-am dat mare importanţă.
Erau îngropate aşa de adânc, încât ne-am gândit
că păsările care le clociseră plecaseră de mult.
Unul dintre motivele pentru care ne-am făcut baza aici
e că au făcut solul foarte fertil.
Deci dacă vietăţile astea au fost născute aici,
înseamnă că se vor întoarce aici ca să se înmulţească.
De asta atacă.
Am construit Terra Nova pe locurile lor de înmulţire.
Wash, imediat ce se eliberează piaţa, vreau pe toată lumea în case.
Fără panică.
Toate clădirile să fie asigurate: casele, şcoala, chiar şi barul.
Noutăţi?
ADN-ul s-a potrivit.
Am comparat exemplarul recuperat de mine
cu fragmentele de ou pe care le-am scos din pământ.
Fac parte din aceeaşi specie.
Trebuie să putem face ceva ca să le ţinem la distanţă.
Posibil, dar ca să le înţelegem fiziologia şi ca să găsim o cale de a-i respinge,
avem nevoie de un exemplar viu.
Două exemplare, de preferat mascul şi femelă, dacă se poate.
Deci dacă aducem câteva exemplare,
puteţi găsi o cale de a lupta împotriva lor?
Da, cu cât mai repede, cu atât mai bine.
La rata curentă a migraţiilor,
pterozaurii vor fi aici până mâine, la lăsarea serii.
- Mergem la vânătoare diseară? - Arată-mi unde.
Va trebui să-l ai clar în vizor,
aşa că cel mai bine e să tragi când nu sunt unul lângă celălalt.
- Să le tragi la abdomen. - Mi-ai mai spus odată.
Cel mai probabil, masculii vor fi decoraţi şi plini de culoare.
Au semne atrăgătoare. Am înţeles.
Nu te aşteptai să mă vezi aici, nu?
- Femelele au mai scurte... - Credeai că încă sunt la închisoare.
Şi să tragi în abdomen...
Nu te preface că nu ştii despre ce vorbesc, Malcolm.
Am văzut ce faţă ai făcut când ţi-ai dat seama cine sunt.
- Ce vrei să zici? - Tu ai recrutat-o.
Tu ai recrutat-o pe nevastă-mea şi te-ai dat surprins când ai văzut-o.
- Eşti caraghios! - Te-ai gândit s-o aduci aici,
să te porţi ca şi cum ar fi fost o mare coincidenţă,
apoi să-ţi mai încerci o dată norocul cu ea.
Am recrutat-o deoarece era cea mai potrivită pentru misiune.
Sper că mă înşel în privinţa ta, Malcolm, din tot sufletul.
Suntem pregătiţi, Shannon.
Cred că o să fie interesant. Sigur nu vrei să vii şi tu?
Aşa credeam şi eu...
Am făcut rost de două exemplare şi le-am dus la Cercetare.
Şi colonia?
Sistemul de apă e sigilat, precum şi reţeaua electrică.
Avem câte un soldat înarmat la fiecare domiciliu civil.
Până acum, toate bune.
- Ce zici, cât de mult rezistăm? - Dacă avem noroc, poate până mâine.
Vă rog, spuneţi-mi că subiectele de test au dat ceva rezultate.
Feromoni.
Speram să fie ceva ceva puţin mai mortal, doctore.
N-avem nicio metodă de a respinge animalele astea,
dar am putea avea o metodă de a le atrage.
Şi de ce-ar fi ăsta un lucru bun?
Asta le reglează instinctele de înmulţire.
Dacă sintetizăm o versiune concentrată, mai puternică a feromonilor lor,
i-am putea atrage către o nouă locaţie.
Le-am putea înfiinţa un nou teren de înmulţire, departe de Terra Nova.
- Cât o să dureze? - Câteva ore, până prepar soluţia.
Apoi trebuie să găsim o cale de a împrăştia feromonii.
Lasă asta în seama mea. Shannon, tu pregăteşte o maşină.
Wash, vreau confirmarea că baza asta e închisă bine.
Adică sigilată să fie.
Hai la treabă!
Stai în casă şi ascultă de Jenkins, da?
O să fiu bine! Sunt soldaţi în toate casele.
Ştiu, dar vreau să fii aici.
Ca să mă ajuţi cu surorile mele.
Sub nicio formă să nu deschideţi uşile sau ferestrele.
- Nu-ţi face griji pentru noi. - Bine.
O să fie bine.
Hai să mergem!
Poţi pleca.
Ce s-a întâmplat cu Jenkins?
A fost o încurcătură la delegarea sarcinilor.
Pot să vă mai verific o dată ferestrele?
Chiar te rog.
Aşa îţi dai seama dacă unui băiat îi place de tine.
Maddy, închide uşa.
Iar scad nivelurile de invictolid.
Ce instabile sunt moleculele astea de feromoni!
Hai să încercăm o membrană alfa-elicoidă,
să vedem dacă mai putem să le combinăm atunci.
Un butoi de fertilizator steril. Pot să-l modific.
Are o capacitate de 50 de litri. Sunt suficienţi?
Va trebui.
În ritmul ăsta, nu vom avea timp să sintetizăm mai mult feromon.
Sper să fie suficient ca să ademenim creaturile astea.
Maşina e încărcată şi aşteaptă. Aici cum merge treaba?
Nu suficient de repede.
Ai verificat ce mai fac copiii?
L-am contactat pe Reynolds acum câteva minute. Sunt bine.
Ştiţi...
Nu vreau să vă grăbesc, dar animalele alea fac ravagii.
Înţelegem că suntem presaţi. Te rog, aşteaptă să ne facem treaba.
O să terminăm treaba mai repede aşa.
- O să fim bine? - Sigur că da, Zoe.
Ştii ce?
Pun pariu pe 60 de terra că n-o să supravieţuim.
- Poftim?! - 60 de terra!
Ba sigur c-o să reuşim.
Oricum e un pariu prost. N-o să ai ce lua dacă o să câştigi.
Nu, dar dacă o să câştigi tu, o să poţi cumpăra chitara.
Aţi auzit şi voi?
Da.
- Nivelul de androsteron e stabil. - Copulină?
Arată bine.
- Moleculele se unesc, în sfârşit. - Aşa e...
Gata! Am reuşit!
- Sunteţi siguri? - Da, doar nu vrem să vă grăbim.
Da, trimite-le la sintetizare.
Vreau la mami şi la tati.
Ştiu, dar nu eşti singura speriată. Trebuie să fii curajoasă, da?
Maddy, în spatele tău!
Haideţi în camera lui Maddy, acum!
Unde-i Zoe?
Zoe, stai jos până vin la tine!
Josh! Zoe, înapoi!
Reynolds, sunt Jim Shannon.
Noi ne pregătim de plecare. E totul în regulă?
Cară-te de-aici, nenorocitule!
Reynolds?
- Răspunde! E totul în regulă?! - Tati...
Zoe, haide!
Haideţi!
Josh!
Nu-i nimic!
- Tată, sunt Josh. Mă auzi? - Da, sunt aici. Ce se întâmplă?
- E totul în regulă? - Jim, plecăm acum.
Da, totul e în regulă.
Noi plecăm acum. Să ai grijă de surorile tale, da?
S-a făcut.
Gata. Porneşte-l!
Putem pleca!
Hai, veniţi după mine, nenorociţilor!
Haideţi!
Veniţi după mine!
- Malcolm! - Ce-i?
Ascultă...
- A funcţionat. - Da.
Îţi datorez 60 de terra.
- Vezi să nu... - Serios. O să ţi-i dau.
Mi-i dai tu altădată.
Mersi.
- Mă duc să văd ce fac colegii mei. - Da.
Pe curând!
- Se apropie! - Ridicaţi porţile!
- Bună, Wash! - Dle comandant. Eşti bine?
- Mai bine ca niciodată. - Ce s-a întâmplat acolo?
Lucrurile s-au precipitat niţel după Răscrucea Triplă.
Am intrat în vale...
Am aruncat butoiul şi am venit înapoi. Cam asta a fost tot, nu?
Am privit stolul venind dinspre creastă
şi, din ce ne-am dat seama, l-au considerat propria lor casă.
- Stai. - Sunt bine. Mersi.
- E totul în regulă pe-aici? - Doar nişte nervi întinşi la maximum.
Dacă ai impresia că sunt zgomotoşi când vin spre tine,
să vezi ce gălăgie fac când încep să...
Totul e bine acum, dar, mai devreme sau mai târziu,
vor exista milioane de pui. Ce-o să facem atunci?
Din biologia lor, am dedus că vor migra spre coastă,
după care vor ajunge la maturitate.
Apoi, peste nouă ani, Malcolmus pterosauria
vor migra spre noul lor teren de împerechere.
Toate speciile noi au nevoie de nume, iar eu am ajutat la descoperirea lor...
Adică...
A fost o noapte agitată. Cred că mă duc să mă odihnesc.
Vise plăcute...
"Malcolmus".
Mai ţii minte când erau foarte mici
şi îi puteam lua în braţe, ca să-i ducem în pat?
Da.
Toţi suntem obosiţi.
Eu nu sunt aşa obosită.
Ar trebui să ne apucăm să reparăm stricăciunile.
- Sunt o grămadă de stricăciuni... - Jim, pot să aştepte.
Traducerea şi adaptarea: Shadow, felixuca & veveriţa_bc
www.titrări.ro & www.niftyteam.ro Comentarii pe www.tvblog.ro