Din episoadele anterioare
Harry, trebuie să-ţi spun, deschiderea unui birou împreună cu Harry A. Korn...
Stai, noi nu lucrăm împreună. Avem un birou în comun.
Bună, Harry. Cassie Reynolds. Mă bucur să fiu aici.
Renunţă la viaţa personală, dacă ai una, acum eu sunt stăpâna ta.
- Bună, Harry! - Ollie Richard.
- Ce vrei, Ollie? - Îl reprezint pe Eric Sanders.
Ai spus Eric Sanders? Tipul care şi-a ucis soţia?
- Mai e altul? - Se pare că există un jurnal
în care a scris despre uciderea soţiei lui.
"Câtă bucurie mi-ar aduce să mă strecor prin spatele ei
şi să-i zdrobesc capul ca un pepene". Grozav.
A fost o înscenare. Nenumăraţi oameni ce îmi urau soţia
aveau acces la casa mea, la jurnal.
Fiind fost procuror, o să fii omul de legătură cu procuratura.
- Apropo, cine e procurorul de caz? - Roseanna Remmick.
- Ai spus Roseanna Remmick? - Hosanna Roseanna?
Poate că ai venit pentru alt motiv aici.
Doar dacă eşti bătută-n cap. Eşti bătută-n cap, Harry?
Nu-mi spune că nu poţi câştiga asta!
De ce nu-i spui tu? Nu trebuia să o punem la curent?
Spune-i odată!
Trebuie să-ţi scoatem tatăl din arest.
Chiar crezi că ar putea fi nevinovat?
Taci din gură şi lasă-mă să-mi susţin cererea.
În regulă. Cauţiunea e stabilită la 10 milioane, 2 milioane numerar.
Şedinţa se suspendă.
Femeia asta reprezintă o problemă. Vreau să scăpăm de ea.
- Harry Korn? - Ce se întâmplă?
Ridicaţi-vă şi puneţi-vă mâinile la spate.
- Ce dracu' se întâmplă? - Sunteţi arestată
- pentru influenţarea juriului. - Nu vorbi, Harry.
- E numai mâna ei. - A cui?
A lui Hosanna, a cui altcuiva?
Încearcă să mă discrediteze în faţa judecătorului şi a juriului.
- Ne vedem la secţie. - Vin şi eu.
Între timp, transmiteţi-i un mesaj dnei Remmick.
Harry, taci din gură.
Harry's Law 2x02 - There Will Be Blood
Traducerea şi adaptarea: haihui Nifty Subtitles Team (c) www. niftyteam. ro
Mulţumiri www. addic7ed. com
Ce naiba se Ã®ntÃ¢mplÄƒ?
A pus sÄƒ fiu arestatÄƒ pentru verdict contradictoriu.
M-a târât în tribunal în cătuşe.
Am pierdut jumătate de zi încercând să scap de asta.
Obţinerea unui verdict contradictoriu nu reprezintă o strategie de apărare,
ci o influenţare a juriului.
Dna Korn a folosit această tactică în mod repetat.
Ai arestat-o pentru că a şters pe jos cu tine în curte.
Nu vă apreciez vulgaritatea, dle Richard.
Staţi puţin, chiar aţi arestat-o?
Suspecta a ignorat legea în mod constant,
apelând la compasiunea juraţilor,
pentru a achita criminali de ultima speţă.
E o strategie cinică, indecentă, manipulatoare şi e ilegală.
Am renunţat la acuzaţii, aşa că ce e cu toată vâlva asta?
Ai renunţat după ce m-ai discreditat în faţa juraţilor.
Fii serioasă, dacă aş fi vrut să fac asta,
te-aş fi arestat pentru consum de droguri.
Nu eşti decât o căţea jalnică, demnă de toată mila.
Iar tu eşti un căpcăun mic şi gras.
Suficient. Dnă Remmick, nu sunt deloc bucuros.
Continuaţi cu prostiile astea şi dvs veţi fi cea încătuşată,
- m-aţi înţeles? - Desigur, dle judecător.
Îmi cer scuze.
Am încercat doar să fiu un demn slujitor al sistemului judiciar penal
şi să-l apăr împotriva celor care vor să abuzeze de acest sistem.
Ne vedem în curte.
Eram cât pe ce să-i trag una. Nu glumesc, chiar nu glumesc.
Harry, aşa lucrează ea, e modul ei de lucru.
Vrea să te scoată din fire, să te facă să-ţi pierzi concentrarea.
Vreau să o omor.
E destul de concentrată pe asta.
Haide, Harry, opreşte-te. Nu avem timp pentru asta.
Nu-mi pasă la ce lucraţi acum.
Procesul ăsta va fi principala prioritate, până când se va termina.
Avem o misiune. M-aţi înţeles? Ce ai aflat?
Bine. Ea, menajera.
A fost concediată de victimă, cu zece zile înainte de crimă.
Victima o abuza verbal, venea acolo zilnic, ştia codul de la alarmă
şi partea cea mai bună e că nu are alibi.
Putem să încercăm să spunem că ea e vinovată.
Era o mulţime de sânge în baie, dar nici o urmă în restul casei.
- E meseria ei să facă curat, meştere. - Vrei să o lămurim afară?
Harry, dacă implicăm şi menajera, juriul va trebui să aleagă între ea şi soţ.
Nu trebuie să le oferim această opţiune.
Sunt mult mai multe probe împotriva clientului nostru.
Dar trebuie să implicăm şi o altă persoană.
Greşit.
Vrei să o lămurim afară?
E posibil să fi fost un accident.
S-a lovit cu capul de cadă, a încercat să se ridice,
a alunecat, a căzut, s-a lovit din nou cu capul de cadă,
era ameţită când a încercat să se ridice, a căzut din nou... bang, bang, bang.
Am un doctor care spune că e posibil. Aşa te poţi folosi de îndoiala legitimă.
Bine, isteţule, uită-te la asta.
Se numesc stropi împrăştiaţi de sânge şi nu apar la lovituri din cădere.
Am o duzină de experţi care vor declara contrariul.
Juraţii urăsc experţii. Cine e păcăliciul ăsta?
Gata, o lămurim afară. Ieşim afară?
De ce nu te duci tu afară şi o să vin şi eu.
Ollie, vrei să termini cu asta?
Ce se întâmplă? De ce se poartă toţi atât de imatur?
Pentru că suntem terminaţi.
Mai avem patru zile până la proces şi nu avem nici o apărare.
Hai să ne liniştim cu toţii.
Sarcina probei revine procuraturii, nu nouă.
Nu au martori, nu au arma crimei.
În plus, victima avea o grămadă de duşmani.
Cassie, poate ai uitat,
dar însemnarea din jurnal reprezintă planul exact al crimei.
Oricine putea să-i citească jurnalul şi să-i însceneze asta.
Oameni buni, dacă nu ne păstrăm mintea limpede, atunci vom fi terminaţi.
Bine.
Tu vorbeşte cu menajera, vezi ce e cu ea.
Adam, tu te ocupi ce copii.
Avem nevoie ca măcar unul dintre ei să fie alături de clientul nostru.
Eu spun că Bethany ar fi cea mai bună alegere.
- Ollie... - Harry.
Ce e?
A sunat Eric. Nu părea prea bine.
Ceva despre o baie, nu ştiu. Nu am putut să înţeleg.
Plângea, apoi a închis.
Dumnezeule.
Baia ei nu a fost curăţată. E plin de sânge pe podea şi pe pereţi.
Poftim? Baia aia din fotografii?
Arată tot aşa?
Da. Am cerut să fie menţinută aşa,
în cazul în care mai avem nevoie de alte probe
sau dacă juriul vrea să o vadă. Ceea ce probabil că nu ne dorim.
Eric.
Trebuie să te ridici.
Nu-mi simt picioarele.
Eric, nu-ţi face bine să fii aici.
Am vrut doar să văd.
Nu trebuia să vin aici.
Trebuie să te ridici. Apucă-mă de mână.
Un monstru a făcut asta.
S-ar putea să mă înşel, Harry,
dar dacă ţi-e rău, nu cred că băutura te va ajuta.
Am mai văzut morţi până acum.
Dar niciodată locul unei crime.
Cu siguranţă, nu aşa ceva.
Pot să-ţi sugerez ceva?
- Lasă-mă pe mine să preiau cazul. - Tommy!
Nu numai că mă pricep la asta, dar procesele de crimă...
lasă urme adânci în mintea avocaţilor.
Nimeni nu recunoaşte, dar e o meserie al naibii de urâtă.
Să fim cinstiţi, oricât de bun aş fi, sunt, în acelaşi timp, un nesimţit.
Tu, în schimb, eşti una dintre cele mai minunate doamne.
Ar fi îngrozitor să rămâi marcată de asta.
Tare drăguţ din partea ta.
Un profesor de drept mi-a spus odată...
pare o nebunie, dar eu cred asta din tot sufletul meu mic...
avocaţii din procesele de crimă sunt morţi dacă nu dansează.
Poftim?
Fără să mai amintim de client,
dar oricine are legătură cu o crimă, martorii şi aşa mai departe,
nu sunt nişte oameni pe care ţi-ai dori să-i cunoşti.
Dacă dansezi, din când în când,
te simţi mai sensibil, mai prietenos, mai armonios.
Sentimente care ne îmbogăţesc viaţa,
care ne refac umanitatea.
Îţi spun, ar trebui să încerci şi tu.
Eşti un tip foarte ciudat.
Chiar sunt.
Bună, băieţi, termin imediat. Luaţi loc.
E gumă pe masă, dacă vreţi.
Doar să nu o mestecaţi acum, vă rog.
Bine.
Ce mai faceţi?
Totul e bine la voi? Vă simţiţi bine?
- În opinia noastră, cazul e solid. - Bravo.
Asta vreau să aud, că avem un caz solid, închegat
şi că suntem pregătiţi.
Procesele se câştigă sau se pierd, după cum sunt pregătite,
nu sunteţi de acord, dlor detectivi?
Ba da.
Nimic nu e mai rău decât o chestie nerezolvată,
asta mă scoate din sărite.
Pe voi nu vă enervează? Pe mine mă enervează.
Vreţi să auziţi ceva amuzant?
Eu şi cu soţul meu avem o viaţă sexuală minunată.
Dar nu asta e partea amuzantă, asta e grozav.
Câtor cupluri le mai place să facă sex după 15 ani de căsnicie?
Voi cum staţi, băieţi? Mai merge sexul cu soţiile voastre?
- Bine. - Uneori.
Bine.
Chestia e că - şi acum urmează partea amuzantă -
când nu mă pot concentra, nu pot... înţelegeţi voi.
Iar detaliile nerezolvate mă fac să-mi pierd toată concentrarea.
Nu am mai avut un orgasm de peste opt săptămâni,
pentru că voi nu sunteţi în stare să găsiţi arma crimei, incompetenţilor.
Avem un suspect care şi-a ucis soţia în casă,
şi care nu a ieşit din casa aia.
Arma crimei e pe undeva pe acolo,
dar toată poliţia din Cincinnati nu e în stare să o găsească.
Cum se poate aşa ceva?
Vi se pare corect
ca eu să nu mă pot bucura de satisfacţiile oferite de soţul meu,
din cauza incompetenţei voastre?
Aşa vi se pare?
- Nu. - Nu, doamnă.
Nu îmi plăcea de ea.
Nu am ucis-o eu, dar nu îmi plăcea dea.
Am înţeles că-ţi vorbea foarte urât.
E adevărat?
Era o persoană foarte dură. Rece.
Mă bucur că m-a concediat.
Dar de ce te-a concediat?
Nu a fost niciodată mulţumită de mine.
În şapte ani, o dată nu mi-a spus că am făcut o treabă bună.
Devenise de nesuportat.
Cred că...
Am fost concediată, pentru că nu i-a plăcut
cum am făcut patul în acea zi.
Nu i-a plăcut cum i-ai făcut patul?
Era un şobolan mort printre aşternuturi.
Scuze, era un şobolan mort printre aşternuturi?
Am vrut să fiu concediată.
Dacă îmi dădeam demisia, nu mai primeam compensaţia.
I-ai pus un şobolan mort în pat, ca să-ţi primeşti compensaţia?
Nu era o persoană de treabă.
Nu-mi pare rău de ea, dar nu am ucis-o eu.
Ce vrei să spui, i-a pus un şobolan mort în pat?
Exact cum am spus, un şobolan mort. I l-a pus în pat, ca să o concedieze.
Ţi-a spus ea asta?
Da, şi avea un comportament de psihopată.
Poate că Vinnie avea dreptate.
Poate că ar trebui să spunem că ea e adevăratul ucigaş
şi să ne folosim de ea.
Prea riscant, s-ar putea întoarce împotriva noastră.
Adam, am pus un şobolan în patul unei femei.
Asta nu o transformă într-o asasină. Iar dacă o acuzăm şi este achitată,
suntem terminaţi.
- Suntem terminaţi şi acum. - Ba nu, nu suntem.
Harry, nu au arma crimei.
- Iar noi nu avem nimic. - Ba avem.
Avem o menajeră nebună şi un şobolan mort.
Ştiţi că mereu spun că trebuie să ne folosim doar de faptele concrete,
dar aici putem avea o şansă.
Avem o nebună, fără nici un alibi.
Ar putea măcar să invocăm îndoiala legitimă.
Bine, Adam. E o treabă importantă.
Încearcă să nu o săruţi.
Mulţumesc că ai acceptat să ne întâlnim.
Nu ştiu ce aştepţi de la mine.
Nu cred că aştept ceva.
Aş dori să te rog să depui mărturie pentru tatăl tău.
Şi ce să spun?
Tatăl tău, aşa cum îl cunoşti,
ar fi capabil de o asemenea crimă îngrozitoare?
Probabil că nu, dar nu îl credeam capabil nici să scrie
asemenea mizerii în jurnalul său.
Mulţi oameni îşi ascund dorinţele murdare în jurnal,
dar nu înseamnă că le şi pun în aplicare.
Vorbeşti serios?
Nu ai văzut pozele cu capul mamei mele? Dorinţa asta a cam fost pusă în aplicare.
Dar poate de altcineva, care a citit jurnalul.
Îmi poţi vorbi puţin despre relaţia ta cu tatăl tău?
A fost o relaţie bună.
Lua cina cu noi,
m-a învăţat să merg pe bicicletă, venea la serbările de la şcoală.
Şi-a îndeplinit cu brio toate îndatoririle de tată.
Pari supărată.
Ar trebui să vorbeşti cu psihologul meu.
Sau cu cel dinaintea lui, sau cu toţi ceilalţi dinainte.
Uite cum stă treaba:
momentan, nu avem pe nimeni care să-i ţină partea.
Mama ta e moartă şi, dacă nu ne ajută nimeni,
la fel e şi tatăl tău.
Va fi condamnat şi probabil executat în următorii trei ani.
Nu e corect să-mi ceri asta.
Dar pentru el e corect? Să spunem că e nevinovat.
Ştiu cum arată situaţia.
Dar mă pricep binişor la oameni, iar Harry se pricepe de minune.
Noi chiar nu credem că tatăl tău a făcut-o.
De fapt, aşa cum o cunosc eu pe Harry, nici nu ar fi acceptat acest caz,
dacă nu ar fi simţit ea că tatăl tău e nevinovat.
Altcineva ţi-a ucis mama.
Nu ştiu dacă am convins-o, dar îi este milă de tatăl ei.
Cred că îşi doreşte să creadă că tatăl ei e nevinovat.
Bine. Ştiaţi că Ellen Sanders şi-a anulat testamentul
cu două săptămâni înainte de moartea ei?
- Poftim? - Tocmai am vorbit cu avocatul ei.
Era supărată pe toată lumea.
Pe Eric, pe copii, pe toţi. Aşa că şi-a revocat testamentul.
- A murit fără testament. - Nu ne ajută asta.
Dacă o persoană moare fără testament, toată averea se duce tot la soţ şi copii.
Am citit testamentul, apropo.
Singurii beneficiari care au de pierdut sunt nişte organizaţii de binefacere.
Nu cred că au ucis-o ei, poate doar cei împotriva purtării blănurilor naturale.
Ce a supărat-o aşa de tare, de a făcut-o să-şi rupă testamentul?
Tommy Jefferson, ce mai faceţi?
Las-o baltă, Tommy.
Eric, în biroul meu.
Dacă mama şi-a revocat testamentul,
poate că ei au crezut că vor fi înlăturaţi de la moştenire.
Ar putea fi un motiv. Ollie, să mergem.
Îmi cer iertare pentru seara trecută. Nu ar fi trebuit să intru acolo.
- Trebuie să te scoatem din casa aia. - Nu, mi-e bine.
Nu voi mai intra în baia aia, crede-mă.
Eric, trebuie să fii liniştit pentru proces.
S-ar putea să-ţi cerem să depui mărturie.
Dacă vei fi cu psihicul la pământ...
- Mi-e bine. - Eric...
Dacă va fi să depui mărturie,
va trebui să lucrăm la comportamentul tău.
Avem de gând să aducem un psiholog să lucreze cu tine,
cineva specializat în limbajul corpului şi alte chestii de-astea.
Vrem să faci şi un test cu poligraful.
Parcă nu erau acceptate în instanţă.
Sunt, dacă ambele părţi sunt de acord, iar Roseanna Remmick le adoră.
Trebuie să faci prima oară un test de probă.
Dacă-l treci, o să solicităm instanţei un test,
pe care să-l admită ca probă.
E vreun motiv să nu vrei să faci testul, Eric?
Cred că nu eu mi-am ucis soţia.
- Crezi? - Luasem un somnifer.
Altădată, mai demult, m-am trezit peste noapte,
m-am dus la bucătărie, am mâncat, iar a doua zi nu mi-am adus aminte nimic.
Odată, m-am urcat în maşină, am mers vreo patru kilometri
şi m-am trezit într-un şanţ.
Nu ştiu.
Ne-am certat. M-am dus la culcare.
Următul lucru pe care mi-l amintesc e că m-am trezit în baia ei,
iar ea zăcea moartă acolo.
Nu-mi pot închipui că eu am...
Nu sunt o persoană violentă.
Nu am lovit-o niciodată, nici pe ea, nici pe altcineva.
- Ce facem acum? - Habar nu am.
Şi ştii ce este şi mai rău? Că nu mai ştiu ce să cred.
De obicei, ghicesc oamenii. Fie am încredere în ei, fie n-am.
Dar acum e cel mai rău, nu ştiu ce să mai cred.
Adevărul e că nu are importanţă ce credem noi.
Ba are importanţă pentru mine.
În plus, acum nu o să-l mai pot audia.
Nu-l pot aduce la bară, să spună că nu-şi aminteşte dacă a ucis-o.
Am vorbit cu trei dintre copii. Toţi par credibili
şi toţi ne-au confirmat ceea ce ştiam: mama era dură,
tatăl era distant. Nu-l vedeau în stare să o omoare,
dar jurnalul i-a convins.
Deci, aşa se trăieşte de cealaltă parte a baricadei.
- Ce vrei? - Cassie, scumpa mea Cassie.
Nu mi-am închipuit că o să ajungi de partea cealaltă.
Ţi-e bine până acum?
Îmi este, Hosanna, mulţumesc pentru întrebare.
Uite-l şi pe Ollie fără sacou. Îi place să-şi arate umerii.
Mai faci exerciţii, Ollie?
Ce vrei, Roe?
Aveţi un birou în care să putem vorbi în privat?
Bine, să te aud.
Admit că e posibil să nu fi fost o crimă premeditată,
deşi eu cred că a fost.
Dar am venit să-ţi ofer crimă de gradul doi.
Asta îi va permite micuţului tău sfărâmător de ţeste,
să scape de pedeapsa cu moartea.
E îngrijorată.
Nu ar rata o condamnare la moarte, dacă ar fi sigură că o poate obţine.
Vorbim de o femeie care s-ar duce cu popcorn şi bomboane la o execuţie.
Eşti dezgustător.
Ce e cu oferta asta pentru crimă de gradul doi dintr-odată?
Pentru că, probabil, asta a fost.
El şi-a pierdut capul şi atunci a lăsat-o pe nevastă-sa fără cap.
Hai să ne înţelegem. Tu îi vei salva viaţa clientului tău,
iar noi scăpăm de un criminal.
Serios, ce-ar mai fi de discutat aici?
Nu am deloc încredere în tine, când eşti aşa de conciliantă.
Bine, refuză oferta atunci.
Dar poate că ar trebui să o prezinţi clientului, mai întâi.
E viaţa lui în joc.
Eşti dezgustător.
- Ce dracu a fost asta? - Ea, fără arma crimei.
Nu ne-ar oferi asta, Harry, dacă ar fi convinsă că poate câştiga.
Poate mai este ceva ştiut numai de ea.
Ceva ce ne-ar putea ajuta.
Cheamă-l pe Vinnie aici.
Ceva îmi spune că am reintrat în joc.
Nu mă întreba ce sau cum, simt doar că suntem înapoi în cărţi.
Am aflat ceva ce poate fi important.
Se pare că un curier a auzit-o vorbind la telefon,
despărţindu-se de un iubit sau aşa ceva.
- Pe soţie? - Da, pe soţie,
despre cine crezi că vorbesc?
Asta s-a întâmplat cu o lună înainte să fie ucisă.
Ai vorbit personal cu tipul ăsta?
Nu. Adevărul e că tipul nu mi-ar spune nimic mie.
Am aflat despre asta doar pentru că nu şi-a ţinut gura la muncă.
Ollie, ar trebui să te ocupi tu de asta, ar putea fi important.
- Unde dracu e Adam? - S-a dus să-l vadă pe James,
fiul cel mai mare şi, din ce se pare, şi cel mai ciudat.
Îmi iubesc ambii părinţi.
- Îmi poţi descrie relaţia ta cu ei? - Totul a fost minunat.
Mi-am iubit mama, îmi iubesc tatăl.
Sunt părinţii mei. Sunt nişte oameni minunaţi.
Am înţeles că mama ta v-a dezmoştenit pe toţi de curând.
Ciudat, nu?
- Ştii de ce a făcut asta? - Nu. Tu ştii?
Poliţia te consideră un potenţial martor pentru ei.
- Ştii de ce? - Nu. Tu ştii?
James, fără supărare,
dar dacă poliţia te-a trecut pe lista lor de martori,
înseamnă că au un motiv să creadă că ştii ceva ce i-ar putea ajuta.
Să ştii că ai dreptate.
Mă întreb ce ar putea fi.
James e un ţicnit.
Suferă de tulburare bipolară sau, cel puţin, aşa îşi doreşte.
E la modă să suferi de asta, ştiai?
Înainte era la modă să fii bilingv, apoi a fost bisexual, acum e bipolar.
Un sfert de milion aruncat pe psihologi,
ca să ajungă la concluzia unanimă că e ţicnit, ceea ce ştiam deja.
Ar putea fi violent?
Nu am văzut niciodată vreun semn.
- Nu cred. - Bine.
Să discutăm despre posibila aventură a soţiei tale.
Nici aici nu am zărit nici un semn.
Dar dacă e adevărat, trebuie să fie cineva de la ea, de la muncă.
- Acolo îşi petrecea tot timpul. - Aşa credeai tu.
- Nu ai simţit nimic? - Nu.
Dar nu eram cuplul cel mai comunicativ.
Cea mai bună prietenă a ei era şefa ei, Corinne Waters.
O sursă inepuizabilă de bârfe.
Deci, dacă ar fi existat vreo aventură, Corinne ar fi trebuit să ştie.
Bine.
Să discutăm acum despre oferta procuraturii.
- Nu, un nu categoric. - Eric.
Nu, nu voi accepta crimă de gardul doi, Harry.
Dar, după cum ai recunoscut, e posibil să fi fost.
Nu, am spus că nu ştiu ce a fost, din cauza somniferului.
Dar refuz să admit că...
Înţeleg avantajele psihologice ale negării.
Dar această ofertă îţi poate salva viaţa.
Crezi că asta m-ar salva, Harry?
Singura salvare pentru mine ar fi să ştiu că nu eu am făcut-o.
Trebuie să continuăm.
Trebuie să-l găseşti pe adevăratul ucigaş!
Numai un monstru putea face asta!
Rugăciunea la care am nevoie de un răspuns...
e să nu fi fost eu acel monstru.
Uneori, sunt convinsă că e vinovat.
În momentul următor, însă...
Părerea mea?
- De ce nu. - Şi-a blocat amintirile.
A suferit un fel de tulburare disociativă.
Cred că e vorba de ceva important, doar că nu ştim ce.
Roseanna Remmick ne-a oferit crimă de gradul doi,
deoarece, în cazul pedepsei capitale, urmează apelurile obligatorii,
anchetele ulterioare, ori ea vrea să se mişte repede,
înainte să descoperim şi noi ceea ce ea ştie.
Poate ştie despre menajera nebună,
care avea motiv să o facă şi nu are alibi.
Nu, cred că e ceva mai important.
Simt asta.
Roseanna Remmick nu face oferte. Pentru ca ea să vină aici...
Nu. Mi-e şi teamă să întreb.
Poliţia e la el acasă.
- Opriţi-vă. - Opreşte-te tu, noi suntem avocaţii lui.
Au apărut dintr-o dată şi întorc totul cu fundul în sus.
- Ce dracu? - Uite mandatul.
Dar de ce acum? Ce a apărut nou?
Nu a apărut nimic.
În seara crimei, l-am găsit aici.
Suntem convinşi că a ascuns arma crimei aici.
Ne-am gândit să mai aruncăm o privire.
V-aţi gândit să mai aruncaţi o privire.
Asta e mâna ştii tu cui.
- Ai vreo problemă? - Aveam una.
Mă întrebam ale cui sunt boaşele din mâna Roseannei,
- dar acum ştiu. - Ollie.
- Te simţi bine? - Da.
Nu le-ai spus nimic, nu?
Sigur că nu, v-am sunat pe voi imediat.
Dlor detectivi!
- Unde? - Era un panou deasupra băii,
deasupra unui canal de aerisire.
Am găsit-o cam la 30 de cm de panou.
Ce ai văzut?
Au venit poliţiştii,
apoi o mulţime de maşini de poliţie...
- El ce a spus? - Nu am vorbit cu el.
Am plecat pur şi simplu.
Ar trebui să dai o declaraţie de presă, Harry.
E deja prea târziu ca să mai controlăm asta,
dar nu aş lăsa-o doar pe Hosanna să controleze presa.
- Nu mă pricep la presă. - Am înţeles, dar el se pricepe.
Cine?
Nu fi ridicol.
Putem să-i scrie ce să spună. Să recunoaştem, are priză.
Presa se învârte pe lângă el, ca fluturele pe lângă lampă.
Pentru că trânteşte mereu câte o chestie scandaloasă, dacă nu absurdă.
Harry, cam rămânem fără soluţii aici.
Presa o să se înfrupte din subiectul ăsta.
Scuze, urăsc să aduc eu veştile rele,
de cele mai multe ori aduc veşti surprinzător de bune,
dar tocmai am primit asta de la grefier.
E o notificare pentru extinderea listei de probe.
Nu i-a luat mult timp. Va include şi ranga pe listă.
Tocmai am vorbit cu Audrey Nixon de la poliţie.
Arma e curată. Fără sânge, fără amprente, fără nici o urmă.
Atunci să cerem respingerea ei ca probă. Nu au cum să facă legătura cu crima.
Şi nimeni din acest birou nu ar trebui să-i mai spună "armă".
O să vorbesc singură cu el. În biroul meu.
O să pun convorbirea în videoconferinţă.
Vreau să vă uitaţi şi voi.
- Unde e Oliver? - Îl caută pe curier.
Nu o să vorbesc cu tine.
- Ba o să vorbeşti. - Ba nu.
- Ba da. - Ne mai vedem.
Trebuie să vorbeşti cu mine, Marcus.
S-ar putea să ai informaţii legate de o crimă.
Nu o să vorbesc, tâmpitule, aşa că poţi să dispari de aici.
- Scuze, ce ai spus? - Ce o să faci, o să mă baţi?
Asta e o invitaţie? Pentru că aş fi extrem de fericit să o fac.
Dă-i drumul, loveşte-mă, mi-ar prinde bine nişte bani.
Ai vorbit cu poliţia, Marcus?
- De ce nu-i întrebi pe ei? - O să o fac.
Dar deocamdată te întreb pe tine.
Dacă nu vrei să vorbesc cu şeful tău
şi să-ţi complic viaţa, ar fi bine să-mi răspunzi.
O să-ţi răspund pentru un milion de dolari.
- Poftim? - M-ai auzit.
Am citit despre clientul tău; are caşcaval.
Vrei ajutorul meu? Un milion.
Numerar.
Ai informaţii care mi-ar ajuta clientul?
Poate că da, poate că nu.
Un milion de dolari.
Momentul adevărului, Eric.
Trebuie să-mi spui totul. Şi fără alte prostii.
Evident, dacă asta e arma crimei,
a fost pusă acolo de cel care mi-a ucis soţia.
Asta nu schimbă faptul că nu eu am făcut-o.
Aseară, te uitai la mine ca un om vinovat, Eric.
Un vinovat care a fost prins.
Mă uitam la tine ca un învins, Harry.
Credeam că am pierdut procesul.
Mă uitam la tine, să văd dacă nu am pierdut
şi încrederea avocatului meu.
Şi se pare că am pierdut-o.
Dumnezeule, tipul e bun.
Dacă crezi că sunt vinovat, spune-mi.
O să-mi dau eu seama ce o să fac în continuare.
Tu pur şi simplu nu vrei să renunţi, nu?
Harry, am făcut o înţelegere la începutul relaţiei noastre:
nu o să te mint niciodată.
Să nu uităm că mi-ai dat voie să spun că sunt vinovat.
Ba chiar mi-ai spus că, dacă am o minciună bună pregătită,
mă vei ajuta să o prezint în instanţă,
numai să nu te mint pe tine.
Şi nu am făcut-o.
Mi-am respectat cuvântul.
Nu am mai văzut vreodată ranga aia.
Nu am atins-o niciodată şi criminalistica o să-ţi confirme asta.
Nu am folosit-o niciodată. Nu am pus-o eu acolo.
E pusă acolo de cel care mi-a ucis soţia.
Mi-e greu să te cred, Eric, mai ales când nici tu nu te crezi.
Ai recunoscut că nu poţi fi sigur, din cauza somniferului.
În adâncul inimii mele, nu am crezut niciodată
că aş fi capabil de...
Am susţinut mereu că mi s-a înscenat totul,
iar asta nu schimbă nimic.
Ştie că-l urmărim.
Clientul meu nu e hotărât încă,
dar cred că-l pot convinge să accepte crimă de gradul doi.
Foarte frumos.
Voiam să mă asigur că oferta mai e valabilă.
De fapt, dacă mă gândesc, nu mai este.
Dar o să-ţi ofer altceva, totuşi.
Ollie m-a nimerit la fix.
Cu floricele şi bomboanele.
Execuţiile îmi provoacă foame.
În semn de bunăvoinţă, vreau să te invit să vii cu mine atunci când clientul tău...
Cum de ai ajuns în halul ăsta?
Aş vrea să ştiu asta.
Mai ai nevoie de ceva, Harry?
Urăsc să te dau afară,
dar am o mică întâlnire matinală cu soţul meu.
Fugi de aici acum.
Ce crezi că faci?
Mă relaxez. Dispari de aici.
Iei...? E un drog periculos.
- Ţi-ai pierdut minţile? - Sunt pe cale să o fac.
Procesul ăsta mă termină.
Roseanna Remmick...
Ascultă ce-ţi spun. Încetează să-ţi mai plângi de milă.
Şi nu e momentul să începi cu drogurile.
- Trebuie să începi să joci murdar. - Nu e stilul meu.
Procesele nu se câştigă cu stil.
Dacă procuratura joacă murdar, trebuie să răspunzi cu aceeaşi monedă.
Faci tot ce trebuie să faci, ca să-ţi salvezi clientul.
Şi dacă eşti prea mândră pentru asta, predă-mi mie cazul.
Nu mă dau în lături de la nimic.
Tu ţi-ai pregătit partea ta?
Nu-ţi face griji pentru mine. Mă ocup eu de presă.
Intră în sala aia şi joacă murdar.
- Eşti gata? - Acum este.
Trebuie să aflăm dacă victima a avut o aventură.
Ai vorbit cu şefa ei?
Imediat după şedinţă.
Du-te din nou peste curierul ăla şi fă-l să vorbească.
Joacă murdar.
Adevărul e că acest caz nu a fost deloc investigat,
ori noi asta susţinem.
I-au închis soţul din prima,
şi toată investigaţia s-a învârtit în jurul acestei concluzii preconcepute.
Nici măcar nu ştim dacă aceasta este o armă.
Nu are nici o legătură cu crima.
Constructorii obişnuiesc să-şi mai uite sculele
prin canalele de aerisire.
Dă-mi voie să te opresc, înainte să te faci de râs.
După traiectoria dârelor de sânge de pe pereţi,
ştim că a fost o armă lungă.
- Peste 60 de cm. - Şi ce?
Nu e nici o amprentă pe rangă.
Ceea ce e iarăşi suspect. Constructorii nu au amprente?
Ştiu că lucrează cu mănuşi.
Şi dacă tot vorbim de lucruri suspecte,
nu e ciudat cum, timp de un an, poliţia nu a găsit nici o armă,
iar acum, cu patru zile înainte de proces, au găsit-o?
Ştiam că acolo trebuie să fie, aşa că am căutat-o din nou.
Te mulţumeşte explicaţia asta?
Un poliţist ridică un panou
şi, ce să vezi, găseşte o presupusă armă.
Ce convenabil.
Dnă Korn, sunteţi liberă să prezentaţi aceste argumente în faţa juriului.
Dacă procuratura vrea să introducă această rangă ca fiind arma crimei,
e dreptul dnei Remmick.
Solicit exhumarea corpului.
Poftim?
Ne-au fost aduse la cunoştinţă anumite dovezi
şi avem motive să credem că trupul prezintă probe
care vor arăta că altcineva e criminalul.
- Ce dovezi, mai exact? - Nu pot spune, dle judecător.
Trebuie să le examinăm.
Au fost făcute trei autopsii, două conduse de către apărare,
ca să nu mai menţionăm că experţii lor
s-au învârtit în jurul corpului ca nişte vulturi.
Dnă Korn, dacă nu-mi explicaţi utilitatea probei,
nu voi fi de acord cu exhumarea.
Dle judecător, cred că puteţi să fiţi puţin mai îngăduitor.
Până la urmă, este în joc viaţa unui nevinovat.
Solicitarea dvs e respinsă.
Procesul va începe marţi, conform planificării.
Mai e altceva de discutat?
Şedinţa se suspendă.
- Ce probe noi? - Habar nu am.
Ştiam că o să respingă cererea.
Dar am reuşit să le deturnez atenţia de la rangă?
Respectă scenariul dat.
Ieşi cu Eric prin spate. Ne întâlnim la maşină.
Să mergem.
Neoficial? Să ţi-o trag.
Poliţia vrea să rezolve cazurile,
procuratura vrea condamnări, iar victimele vor finalizarea cazului.
Pare o misiune uşoară.
Funcţionează la fel pentru oricine, corect?
Cu excepţia nevinovaţilor.
Cu excepţia dreptăţii.
Dumnezeule, am fost fantastic!
Apreciez că aţi acceptat să vorbiţi cu mine.
Eu nu prea am vrut, dnă Korn.
Dar a cântărit mai mult solicitarea dvs oficială.
Am aflat că e posibil ca dna Sanders
să fi avut o relaţie cu unul din colegii săi.
Mă întrebam dacă ştiţi ceva despre acest subiect.
De asta aţi venit aici?
Să mă întrebaţi dacă Ellen avea vreo aventură?
- Avea? - Să vă spun ceva, dnă Korn.
O să răspund întrebării dvs, dar, mai întâi,
daţi-mi voie să mă minunez de tupeul dvs nemăsurat.
Cred că ştiţi că, pe lângă faptul că am fost colege,
Ellen mi-a fost o foarte bună prietenă
şi e evident că strategia dvs constă în demonizarea ei.
Iar faptul că-mi cereţi să vă ajut în această campanie,
după ce aţi dorit să o dezgropaţi...
Bine, dacă v-aţi minunat suficient de tupeul meu,
ar fi timpul să răspundeţi întrebărilor mele.
Bine.
Chiar dacă şi-ar fi dorit vreo aventură, orgoliul ei nu i-ar fi permis aşa ceva.
Era genul de om pentru care era important
să-şi poată privi copiii în ochi în fiecare zi.
Chiar dacă-ţi plăcea sau nu de ea, iar eu am plăcut-o,
integritatea ei era dincolo de orice reproş.
Apropo, integritatea dvs cum e?
Ai spus că eşti gata să închei târgul.
Am spus că sunt gata să discut despre un târg.
Să discutăm atunci. Un milion.
- Dle Wilson, pari a fi un tip isteţ. - Nu-ntinde coarda.
Nu o să-ţi dăm în veci un milion de dolari.
Atunci nu am nici o informaţie.
Dar ştii ce putem face?
Uită-te aici. Putem să mergem la poliţie
şi să spunem că ai încercat să ne şantajezi.
Ai putea, dar asta nu-ţi va ajuta clientul, nu-i aşa?
Cred că trebuie să te hotărăşti ce e mai important.
Să mă vezi pe mine arestat
sau să-l ajuţi pe Eric Sanders să scape de pedeapsa capitală.
- Îmi daţi voie? - E în regulă, Tommy.
Nu, nu. S-ar putea să vorbesc aceeaşi limbă cu dl Wilson.
Puteţi veni în biroul meu, dle Wilson? Cred că putem găsi o rezolvare.
Vă rog.
Nu e o idee bună.
Mă ocup eu.
- Ia loc, prietene. - Nu sunt prietenul tău.
Te rog, ia loc.
Începeţi să mă enervaţi.
Marcus, trebuie să faci ceea ce e corect.
E în joc viaţa unei persoane.
Sunt trei moduri în care încerc
să conving oamenii să facă ceea ce trebuie.
Primul: îi ajut să-şi asculte conştiinţa.
Nu cred că merge cu tine.
Al doilea: mă înfig în ei.
Nu prea-mi place asta.
Mă face să mă simt ca o persoană rea, dar funcţionează.
Sau al treilea: o seduc pe sora tipului sau poate pe nevastă-sa
şi le pun pe ele să-l convingă pe tip.
Dacă nu are soră sau e necăsătorit, o abordez pe maică-sa,
ceea ce nu e atât de amuzant,
decât dacă e vreuna din băbăciunile alea bune.
Cum e maică-ta, Marcus. Arată bine?
Te rog, nu mă face să mă dau la maică-ta, Marcus.
Chiar crezi că mă poţi intimida, ratatule?
Marcus, uită-te în biroul ăsta.
Tommy Jefferson este un tip de succes.
Uită-te. Poze cu preşedinţi.
Uită-te la asta.
Facultatea de Drept a Universităţii din Virginia.
E un avocat pe cinste.
Trebuie să-l tratezi foarte serios.
Chiar trebuie.
Ai înnebunit?
Linişteşte-te, Harry, lovesc oameni tot timpul.
Cei răi nu mă reclamă niciodată. E în ordine.
- Nu, nu este. - Ba este.
- Nu este! - Măcar ai aflat ceva?
Să vedem. A confirmat tot ce ne-a spus Vinnie.
A auzit cum victima s-a despărţit de amantul ei, nu de soţul ei.
E totul înregistrat pe telefonul meu mobil.
Şi mai e ceva.
I-a spus şi Roseannei Remmick despre asta, acum o lună.
Ăsta e un abuz procedural. E motiv de anulare a procesului.
- Nu ştiu dacă e de ajuns. - Ne ajunge să încercăm.
Ne ajunge să câştigăm.
Harry, dacă judecătorul e suficient de nervos, o să o trântească.
Avem o menajeră nebună, un fiu ţicnit,
un amant supărat şi acum un abuz procedural.
Sunt adevărate atuuri. Suntem în cărţi, Harry, chiar suntem.
De aceea e atât de important să faci o şcoală.
Poţi face multe cu o diplomă.
- Nu am dreptate? - Ca Stallone în "Rocky"!
Staţi puţin, linişte. Faceţi linişte.
E foarte important.
Dacă va fi considerată probă exoneratorie, iar ea a ascuns-o,
judecătorul poate respinge cazul chiar acum.
Cum să-l respingă?
Procuratura are obligaţia să prezinte orice probă exoneratorie.
Din punct de vedere al eticii legale, e foarte important.
E motiv pentru respingerea irevocabilă a cazului,
ceea ce înseamnă că vei fi liber, iar ei nu mai pot cere rejudecarea.
Vorbeşti serios? Liber? Aşa, pur şi simplu?
Nu e nimic sigur.
Nici un judecător nu vrea să elibereze un suspect de crimă.
Eu nu cred că ne va încuviinţa asta, dar oricum ne putem folosi de ea.
Cel puţin, judecătorul va fi pornit împotriva procuraturii,
ceea ce e foarte important.
Întrebarea e cum o facem?
Cum e cel mai bine să o folosim.
Ştiam eu că scârba asta ne ascunde ceva.
Ce?! Ţineţi o petrecere şi pe mine nu m-aţi chemat?
- Ce cauţi aici? - Am venit să vorbim.
Nu ai nici o secretară care să te anunţe când îţi vin duşmanii
sau sunt toate ocupate să vândă pantofi?
Ai un minut? Doar noi două, în particular, te rog.
Dle Sanders, v-aş fi recunoscătoare dacă nu mi-aţi lua capul, când plec.
Bine. Ce e?
În primul rând, felicitări.
Ai reuşit să faci presa să vorbească despre închipuitele probe
de pe corpul victimei. Bine lucrat, Harry.
O consider o mică victorie personală,
pentru că te-am făcut să te cobori la nivelul meu.
Roseanna, treci la subiect.
Am venit să-ţi propun un armistiţiu.
Dacă ţi-ai făcut temele cum trebuie, şi sunt sigură că ai făcut-o,
ştii că-mi place să forţez limitele în procedura prealabilă.
Fac totul pentru a avea un ascendent moral asupra adversarilor mei.
Dar, din momentul în care a început procesul,
suntem slujitorii justiţiei şi sper că ne vom purta pe măsură.
Să lăsăm probele să vorbească, Harry, nu noi două.
Sper că eşti de acord cu asta.
Pe cine crezi tu că păcăleşti?
Ai venit aici, probabil, ca să plantezi vreun microfon,
aşa cum ai făcut şi cu ranga,
ca să ne poţi asculta strategia.
O să fac curat pe aici după ce pleci,
şi chiar o dezinsecţie, din moment ce ai venit personal aici.
Văd că s-a transformat într-o dispută personală.
Îmi place asta.
Bine, pentru că e o chestie personală.
E foarte personală acum.
Şi nu am de gând să accept vreun armistiţiu.
Atunci, cred că nu mai e nimic de spus.
Doar...
să înceapă distracţia.