Ştii, dacă şi în alte lumi ar fi la fel,
ne-am putea face o agenţie de călătorii interdimensionale şi ne-am umple de bani.
Da. Vreme frumoasă, oameni amabili, mâncare pe alese...
munţi cu zăpadă şi plaje însorite.
Cred că i-am putea spune California.
Nu e chiar California, dar e pe aproape.
Diana spunea că cu fiecare călătorie ne apropiem şi mai mult de lumea voastră.
Poţi rămâne aici. Nu vei găsi altă lume cu femei mai frumoase a aici.
Nu se poate. Ne-am înţeles să găsim lumea voastră.
Apreciez asta.
Cred că e ceva genetic. Ai văzut tu bărbaţi să probeze atâţia pantofi ?
Cunosc eu un baterist din Portland...
De cât timp sunt înăuntru ?
Acum contează doar...
Oh, Dumnezeule !
- Ce este ? - Nu ştiu, nu a mai făcut niciodată aşa ceva.
- Credeam că mai avem de stat aici încă o zi. - Şi eu.
Maggie, Diana, trebuie să plecăm !
- Credeam că mai stăm o zi. - Nici măcar nu mi-am cumpărat pantofi.
Să mergem într-un loc mai retras ! Haideţi !
Asta e o nebunie !
Iar nu mai are baterie ?
Nu ştiu. E ceva nou.
Asta ne mai lipsea.
Sper să nu ajungem din nou în ocean.
Dumnezeule, nu ştiu ! Gata, plecăm !
Ne-am blocat ?
Aşa se pare.
Cum ar fi să găseşti o poartă către un univers paralel,
prin care să poţi călători într-o mie de lumi diferite.
Unde ar fi acelaşi an, tu ai fi aceiaşi persoană, dar tot restul ar fi diferit ?
Şi cum ar fi dacă nu ai mai găsi drumul spre casă ?
= TITRARE MANUALĂ =
Traducerea şi adaptarea după sonor: Virgil G.N.
CĂLĂTORII ÎN LUMI PARALELE
Sezonul 5, episodul 15 Cum să prinzi un călător.
Cum naiba a pornit din nou ?
- Dumnezeule ! - Asta nu s-a mai întâmplat niciodată.
Temporizatorul funcţionează ?
Păi... pare să fie... aproape normal.
- Avem aproape două zile de stat aici. - Eşti sigură ?
Dacă se strică din nou ?
Călătoresc de atâta timp şi încă nu am mai văzut aşa ceva.
- Şi nici nu aş vrea să se mai repete. - Revin imediat.
Se conectează greu la vibraţiile lumii în care aterizăm.
Deci vom intra şi vom ieşi fără să avem control ?
Oricum, nu noi controlăm procesul ăsta.
Bine. Şi ce facem ?
Bine. O să-l demontez să văd ce are.
Dacă nu-l pot repara cu PDL-ul meu,
atunci o să am nevoie de instrumente, de un laborator...
Pare să fie aceiaşi lume. Chiar şi magazinul de încălţăminte e acelaşi.
E o altă lume. Seamănă, dar are alte coordonate.
Să mergem !
Nu-mi vine să cred că Quinn nu avea un sistem de rezervă.
Poate că avea, dar noi nu vom şti asta niciodată.
Cred că mai e şi o altă problemă.
Asta nu e de ajuns ?
Asta nu e temporizatorul original al lui Quinn.
Păi, cine l-a făcut ?
Eram închişi într-o piramidă într-o lume a egiptenilor,
aşa că am folosit un temporizator făcut de un om de stiinţă egiptean.
Până acum a funcţionat şi nu m-am întrebat cum.
Chiar dacă găsim un laborator, de unde facem rost de tehnologia egiptenilor ?
Ei bine, avem două zile să rezolvăm problema asta.
Hai să mergem la un hotel că să mă pot apuca de treabă la ăsta.
Uitaţi-vă la ea ! Temporizatorul e stricat şi ea tot la cumpărături se gândeşte.
Ai văzut "piatra" aia ?
Haideţi ! Să intram !
Mulţumesc foarte mult, domnule !
- Salut ! Am dori un apartament. - Aveţi rezervare ?
Nu. Ne-am hotărât în ultima clipă.
Nu e momentul potrivit pentru aşa ceva. Sunteţi la festivalul de film ?
Nu. Avem foarte mult de lucru. Ne dorim doar puţină linişte.
Baftă, dar cu aglomeraţia asta...
Ar fi ceva. Quentin Tarrantino tocmai a predat cameră.
Îl puteţi avea după ce curăţăm dezastrul de acolo.
Grozav !
Dacă aveţi lucruri de valoare, vă sfătuiesc să le puneţi în seiful din cameră.
Cum funcţionează ?
Fiecare seif e conectat digital la computerul central.
Când un nou client primeşte camera, codul se schimbă aleatoriu.
Fascinant. Ce fel de sistem de pază aveţi ?
Pe fiecare tură, există o parolă secretă.
Acum chiar că mă simt foarte în siguranţă.
Ah, ea cine e ?
Glumeşti ? Monique Mansfield, zeiţa sexului.
- Sexul e o adevărată religie aici. - Oh, Dumnezeule !
Vedetă de cinema, Regina festivalului...
Ah, nu avem ocazia să vedem prea multe filme.
Aici, vă rog !
Dumnezeule, dar frumos mai eşti !
Marty, uite ce chip frumos !
- Deci... ai venit la festival ? - Sigur.
- Poate ne mai vedem pe aici. - Poate.
Haideţi în apartament.
Şi tu, închide gura, "Frumosule" !
Se pare că nu doar "Frumosul" atrage privirile.
Deocamdată, funcţionează normal.
Poate că nu temporizatorul e de vină, ci gaura de vierme.
Nu putem să riscăm.
E egiptean, de unde să ştim cum funcţionează ?
Nu contează.
Cum să nu conteze, e o altă limbă, o altă cultură, un alt timp.
Matematica e la fel. Îţi aduci aminte că arabii au inventat cifrele.
Din ce mi-am dat seama, lucrurile esenţiale sunt la fel,
gravitaţia, magnetismul, electricitatea, rotaţia Pământului...
Ce au făcut egiptenii, nu încalcă nici una din regulile cunoscute de noi.
- Ei bine ? - Nu am nicio idee.
Sper să ne placă aici.
Ia staţi puţin !
Remmy, Quinn şi profesorul au vorbit despre asta, sigur nu-ţi aduci aminte ce au spus ?
Dumnezeule ! Nici pomeneală să înţeleg despre ce vorbeau.
Mă gândeam că ştiu ei ce fac.
Haide, Remmy, gândeşte-te !
- Scarabei. - Ce ?
Au vorbit mult despre scarabei.
Spuneau că e unul uriaş, mutant, în piramidă.
Insecte ? Aşa reparăm temporizatorul, cu insecte ?
Scarabei le spuneau şi la diamante.
Şi diamantul, ca orice bijuterie, are o structură tridimensională
compusă din atomi care repetă aceiaşi structură.
Adică ?
Adică, vibrează pe aceiaşi frecvenţă, ca şi cum ar fi vii.
Aha !
Ce vrei să spui cu "aha !" ?
Detectez nişte vibraţii în gama cristalină.
Foarte slabe, dar cu siguranţă în banda asta de frecvenţă.
Conform vibraţiilor dimensionale, elementul ăsta indica direcţia.
Pare că e tocit sau spart.
Seamănă cu diamantele alea pe care le-am văzut în magazinul de la parter.
- Şi vedeta aia de cinema purta unul. - Poţi să-l repari cu unul din asta ?
Există o singură cale să aflăm asta.
Bună ziua ! Bine aţi venit la Atrobelis. Cu ce vă pot ajuta ?
Ne-ar interesa un diamant viu de la Chapare.
Oh, da, sunt foarte la modă acum.
Să văd ce pot să vă arăt.
Avem nişte brăţări minunate de tenis.
De fapt, am putea să vedem inelul ăsta ?
Da, desigur !
Pare că se mişcă.
Da, de asta li se spune "diamante vii".
Au fost găsite în urmă cu câţiva ani în junglă boliviană,
într-o vale izolată de la poalele Anzilor.
Elisabeth Taylor a cumpărat unul iar restul... e istorie modernă.
- Îmi permiteţi ? - Da, desigur.
Unii spun că ar avea puteri magice.
Viaţă lungă, înţelepciune, chiar şi putere tămăduitoare...
Desigur, mereu s-a spus că bijuteriile ar putea avea asemenea puteri...
dar acestea chiar e posibil să le aibă.
Cercetătorii au descoperit deja lucruri uluitoare.
Spre exemplu, acestea mai mari nu sunt exprimate în carate...
ci în herţi.
- Herţi ? - Da, măsoară frecvenţa.
Ce faceţi ?
E un densimetru, îi verific autenticitatea.
Cum ? Sunteţi la Atrobelis şi nimeni nu ne pune integritatea la îndoială.
Şi pe bună dreptate.
Ei dragule, este autentic.
Neapărat îmi doresc şi eu unul.
Ştiu şi eu, iubito, par destul de scumpe.
Oh, aveţi noroc.
Avem o ofertă la ce e pe stoc.
- Cât ? - Doar 9000 per herţ.
- 9000... de dolari ? - Bineînţeles.
Şi nouă, iubito, de câţi herţi ne trebuie ?
Nouă. Mai mulţi ar părea vulgar.
Mă tem că e cam scump pentru noi.
- O broşură gratuită aveţi ? - Da, bineînţeles.
Poftim !
Vă mulţumim !
- O să revenim. - Abia aştept.
Dacă mai îmi spui "iubito", îţi smulg inima din piept.
Tu ai început cu asta.
Deci, nu putem şti dacă o să funcţioneze.
Dacă le clasifică în frecvente, probabil că da.
- Dar, 81.000 de dolari ? - Nu ne rămâne decât o singură soluţie.
- Da. - Şi care ar fi aia ?
Să furăm unul.
Cobor pe un cablu prin luminător, precum Tom Cruise în "Misiune imposibilă",
Cobor eu că sunt mai uşoară.
Dacă au sisteme cu laser ar putea merge, dar dacă au senzori de presiune în podea...
Bine băieţi, dar cum rămâne cu seiful ?
Doar nu credeţi că peste noapte ţin bijuteriile în vitrină.
Atunci cobor eu cu PDL-ul şi dacă aud sunetele sistemului, o pot rezolva.
Dar dacă e încuietoare electronică, atunci...
Hei, mai eşti aici, sau ce ?
Scuze, dar parcă că mă uitam la un serial TV.
Precum "Topkapi", "The Hot Rock", sau "Sneakers".
Doar suntem aici la un festival al filmului.
Mie îmi place "Sneakers", deşi criticilor nu le-a plăcut.
Oameni buni, sunteţi ţicniţi.
Asta nu e un film. E chiar viaţa noastră în joc.
Vreţi să daţi o spargere ca să furaţi şi asta e o infracţiune gravă.
Părerea mea e că mai bine ne lăsăm de călătoriile astea
pentru că dacă ne prind, oricum vom petrece în închisoare mai mult de 29 de ani.
Ştie vreunul dintre voi cum se dă o spargere la un magazin de bijuterii ?
- De fapt... - Nici nu vreau să aud.
Bine. Ne trebuie un diamant, nu-l putem cumpăra sau împrumuta, deci, ce facem ?
Multă lume din acest hotel poartă unul la gât.
De fapt, am văzut unul chiar la gâtul acelei vedete de cinema.
Despre ce vorbim aici ? Vreţi să i-l furăm de la gât ?
Ia stai puţin. Mi-ai arătat cum să fur banii de pe card al dublurilor mele.
Are dreptate, Rem.
Da... e aici, aşteptaţi puţin.
Mallory, sunt !
Poate că aş putea să fac asta.
Apartamentul 218 ?
Monique Mansfield.
Zeiţa Sexului ?
Da. Zice că vrea să mă cunoască.
De fapt, şi eu pe ea.
Scuze că te aduc cu picioarele pe pământ, dar noi aici ne confruntăm cu o problemă.
Nu, aşteaptă puţin. Asta nu e o problemă.
Dacă "Frumosul" se dă bine pe lângă Zeiţa Sexului,
se poate apropia de diamant.
Vrei să-i fur colierul ?
Dacă eşti chiar atât de bun pe cât te crezi, poate că ţi-l dă drept mulţumire.
Nu-mi place să o recunosc, dar ar putea fi şi asta o cale.
Şi e chiar mai puţin riscantă decât spargerea acelui magazin.
Bine... poţi să mergi la Zeiţa Sexului, dar nu uita de ce o faci.
Până atunci, eu o să studiez mostrele astea,
în caz că "Frumosul" ăsta ne aduce unul.
- Între timp, poate găsim unul în altă parte. - Pe piaţa neagră ?
Eu prefer piaţa bej.
- Doar o cană de ceai. - Bine.
Plănuieşti o investiţie majoră ? Scuză-mă, nu vreau să te deranjez.
- Nu mă deranjezi. - Bine.
- Grant Curtis. - Diana Davis.
Ai venit la festival ?
Nu chiar. Vrei să iei loc ?
Credeam că nu o să mai mai inviţi.
- Bună. M-a chemat dra. Mansfield. - Bine.
Ca să vezi. Faci ce ţi se spune. Îmi place asta la un bărbat.
Vii cu noi la o şedinţă foto la piscină ?
Păi, eu...
În mod normal nu merg la piscină,
dar impresarul meu consideră că face bine filmului, dacă presa face câteva fotografii.
Şi nu vreau ca presa să creadă că am venit aici neînsoţită.
Păi... nu am un costum de baie.
Anthony... un costum de baie pentru "Frumosul" lui Monique.
Mă dai cu nişte cremă de plajă pe spate ?
De mult timp aştept momentul ăsta.
Acum, în drum spre piscină, spune-i totul despre tine lui Monique. Doar lucrurile bune.
Cele care o vor impresiona şi o vor atâta pe Monique.
Vino, dragă ! Ne aşteaptă presa.
Am văzut că studiezi diamantele vii. Vrei să cumperi unul ?
Oh, nu ! Nu am eu atâţia bani.
Poate că o să îndupleci pe unul norocos să o facă ?
Nu există nici un tip în viaţa mea, norocos sau nu.
Serios ?
Eu şi prietenii mei suntem doar întrecere.
Diamantele astea mă interesează mai mult din punct de vedere ştiinţific, decât practic.
Eşti om de ştiinţă ?
Se poate spune şi aşa. Sunt fiziciană.
Şi frumoasă şi deşteaptă !
Dacă ai avea un partener, acesta chiar ar fi norocos.
Îţi pot spune tot ce vrei să ştii despre diamantele vii.
Pe bune ?
Sigur. Eu le vând.
Am fost în Valea Chapare, acolo unde cresc.
E în junglă din vestul Anzilor.
E nemaipomenită. Pare că se înălţa până la cer.
Ei, uite cât e ceasul.
Păi... putem continua la cină ?
Păi... nu ştiu...
Diamantele astea au nişte proprietăţi magice. Ca om de ştiinţă sigur te-ar interesa.
- Asta, dacă nu ai alte planuri. - Nu !
Bine ! Atunci, ne vedem în restaurantul hotelului ?
Bine !
Să fie sexy... nu ţipătoare.
Ţipătoare.
Să transmită mesajul "Sunt adultă, fac ce vreau
şi am o atitudine normală faţă de sex"
- Dar fără să spună "Hai la bord". - Exact.
- Prea goală. - Mulţumesc !
Care-i treaba ?
Maggie, nu ştiu dacă pot să fac asta.
Adică, cu ce o să-mi ceară tipul ăsta ciudat, după cină.
Toţi sunt ciudaţi până-i cunoşti, chiar şi după.
Adică, nu am mai făcut asta până acum.
La ce anume te referi ?
Adică, şase ore de studiu în fiecare seară timp de opt ani,
fără petreceri, distracţii, întâlniri de seară.
Şi nu crezi că a cam sosit timpul ?
Nu pricepi. Nu ştiu ce să spun, cum să mă comport.
Diana, nu trebuie să spui nimic.
Şi, cu siguranţă, nu trebuie să fii o sfântă.
Mallory are o şansă cu actriţa aia
şi acum ai şi tu o şansă dacă reuşeşti să te apropii de vânzătorul ăsta de diamante.
Hei... vreau doar să te simţi bine.
Dacă te ajută, gândeşte-te că asta e doar o simplă afacere.
Bine. Fie !
Scara asta duce în apartamentul ei.
- Nu cred că e chiar atât de ilegal. - Ca jaful ?
Oricum, de unde ai planurile clădirii ?
I-am spus recepţionerului că următorul film, l-aş putea face aici.
- Acum eşti şi producător de film ? - Ea aşa crede.
- Ea e actriţă. - Bună, băieţi !
Ai adus staţiile radio ?
Da, e în regulă.
Ca lumea !
Remmy, tu o să fii pe acoperişul clădirii de vizavi şi o să supraveghezi ferestrele.
Eu şi Mallory intrăm pe scara de serviciu şi aşteptam ca Diana să o deblocheze.
- Chiar trebuie să facem asta ? - E prefect.
Monique şi cu ai ei, vor fi la ceremonia de deschidere până după orele 23.00
Mi-a spus că cei de la compania de asigurări, nu o lasă să poarte diamantul la ceremonie.
Nu ştiu. Chiar dacă vei reuşi să intri la ea, tot va trebui să deschizi seiful.
Diana poate face asta, spărgând codurile de la recepţie.
Diana are o întâlnire.
Te asigur că se descurcă cu asta.
Fată, arăţi...
Vedeţi ? Ce v-am spus eu că se descurcă.
Doamnelor şi domnilor ! Să înceapă spectacolul !
Suntem gata !
Pare să funcţioneze normal.
Eu şi Mallory aşteptam să spargi codurile. Cât crezi că o să dureze ?
- Nu ştiu. - Ia să vedem.
Cobori la restaurant, te aşezi la masă,
aştepţi să vină chelnerul, vă dă meniul, comandaţi vin, toastaţi.
Cred că pe la 20,30 ai putea să mergi la toaletă.
20,30. Marcat !
În regulă. Cum deschizi uşa şi obţii codul seifului ?
O să avem nevoie de o parolă.
Au sistemul de operare Windows 95.
Îl restartez în safe mode,
şterg fişierele PWL, îl repornesc şi asta e totul.
Trebuia să întreb eu !
Totul sau nimic !
- Arăţi fantastic. - Mulţumesc !
O cunoşti ?
E minunată.
Toţi sunt geloşi pe mine.
Remmy, mă auzi ?
Da, tare şi clar.
Mai sunt câteva minute până la ora "H".
Ora "H" ?
E Montrachet, ar trebui să fie destul de bun.
Pentru... ştiinţă !
Poftim ?
Cu asta te ocupi, nu-i aşa ?
Oh, da ! Pentru ştiinţă !
Ştii ceva despre vinuri ?
Ştiu că Louis Pasteur a respins ideea generării spontane
arătând că micro organismele se pot propaga în diferite medii.
Sigur, nu o spui doar aşa ?
Şi toate astea duc la fermentaţie, care duce la asta.
Sunt foarte impresionat.
Ăsta-i semn că mi-am irosit tinereţile.
Prea multă şcoală şi prea puţină distracţie.
Indienii Aimara ştiau asta încă din secolul 17.
Le foloseau în chestii religioase, ceremonii de vindecare.
Doar în urmă cu 5 ani când un explorator spaniol a descoperit valea asta,
lumea a aflat despre aceste pietre preţioase.
Şi cred că afacerile cu astea sunt înfloritoare.
Destul de mult.
- Vrei să mă scuzi puţin ? - Bineînţeles.
- Sunteţi dl Calhoun ? - Da, doamnă.
Directorul hotelului a spus că vrea să mergeţi la el în bucătărie.
- Chiar ? - Şi a spus că e urgent.
Vă pot ţine eu locul.
Mulţumesc ! Nu durează mult, revin într-un minut.
Nici la mine !
A făcut-o !
E trecut de 20.30, nu aţi intrat încă ?
Ce vorbeşti ? Suntem deja înăuntru de câteva minute.
Diana a spart codul seifului.
- Atunci înseamnă că e cineva în apartament. - Ce ?
Ne pare rău, am greşit camera.
Haide, Mallory !
E cineva înăuntru.
- Rembrandt ! - Ce s-a întâmplat ?
Nu suntem singurii care am avut ideea asta în această seară.
- Mallory unde este ? - Era în spatele meu.
- Cine-i acolo ? - Suntem pregătiţi.
Du-te după el !
Monique, dragă, tu eşti ?
Da ! Nick e incredibil.
Nu, Sandra încă se îmbracă de la Bob Mackie.
Bineînţeles că era acolo şi Arnold.
la fel şi Brad cu Jenifer şi Melanie cu Atonio.
Şi nu o să ghiceşti cu cine a venit Bruce Willis.
Merg să mă aranjez puţin.
Da... incredibil.
Ştii că nu mai vorbesc cu Nicole de la chestia aia din Marbella.
- Alo ? - Remmy, sunt eu.
- Dumnezeule ! - Unde a fost toată noaptea ?
Unde ai fost toată noaptea ?
- E o poveste lungă. - Povesteşte-mi-o.
Spune-i...
Înainte să apuc să ies pe geam, m-a lovit celălalt hoţ.
Când a venit poliţia, m-am băgat în pat, dându-mă drept amantul lui Monique.
- O, ia-o uşor, cum adică, poliţia ? - Poliţia ?
Crezi că au aflat de mine ?
- Nu ştiu. - Unde e acum ?
Păi, să vezi, după ce a plecat poliţia, Monique s-a întors în cameră.
Normal, m-am gândit că...
- A dormit la Monique. - Ce ?
Nu e ce crezi.
- Nu e ce crezi. - În fine !
Auzi, întoarce-te, mai avem 24 de ore până plecăm şi încă nu avem diamantul.
- E un pic mai complicat. - Cum aşa ?
Păi... Monique spune că fac parte acum din anturajul ei şi nu mă lasă să plec.
Zice că Monique nu-l lăsa să plece.
Spune-i că ai treabă.
Am auzit-o ! În anturajul ei are şi nişte băieţi muşchiuloşi,
care se asigură că nu fac nicio mişcare.
- Ce ? - Fă şi tu ce poţi.
Apropo... tipul cu care s-a văzut Diana aseară, e poliţist.
- Ea unde e acum ? - Ia micul dejun la el în cameră.
Ce ?
Îmi cer scuze pentru aseară, că am dispărut aşa subit.
Am primit biletul tău. Ai avut o afacere urgentă de rezolvat.
M-am întors după două minute, dar tu plecaseşi deja.
Păi, nu vreau să stau în calea afacerilor tale urgente.
Te înţeleg că eşti supărată.
Uite ce... Diana, nu am fost chiar sincer cu tine.
Nu mă ocup cu vânzarea de diamante.
Chiar ?
Lucrez în branşă, dar meseria mea e să le protejez.
Lucrez pentru o companie de asigurări
care asigură diamantele expuse la festival.
Noaptea trecută, a avut loc o tentativă aici în hotel.
Cineva a spart computerul şi a şters toate parolele seifurilor.
Am reprogramat sistemul cu un scut anti hacker.
Ce păcat !
Te rog să mă ajuţi, Diana.
De fapt, şi prietenii tăi mă pot ajuta.
Singura mea colegă femeie, are o misiune în New York.
O casă de filme, dă diseară o petrecere.
Vrei să mergi cu mine şi să porţi Steaua La Paz ?
Nu e poliţist, lucrează pentru o firmă de asigurări.
Şi vrea ca la petrecerea de diseară, să port cel mai preţios diamant viu.
- O să fii momeala lui pentru hoţ. - Ştiu.
- Nu e grozav ? - Nu chiar.
Noi ne-am chinuit atât de mult să furăm unul,
iar tipul ăsta ni-l oferă pe tavă.
Vrea să-l port diseară şi apoi să-l pun în seif.
Şi apoi când vine hoţul... bang ! Şi capcană se închide.
Ai uitat că noi suntem hoţul ?
Nu, diseară o să mai fie unul, îţi aduci aminte ?
Trebuie să păstrăm diamantul până plecăm
şi să ne asigurăm că poliţia o să-l prindă pe celălalt.
Oh, doar atât ?
Sunt sigur că va fi aici. Uite-o !
Pe aici ?
Îmi dai voie ?
Treci înăuntru !
Am terminat !
- Bijuteria e nimic pe lângă tine ! - Mulţumesc !
- Mergem ? - Da.
Mă duc să dau nişte telefoane. Menţine-ţi atitudinea asta până mă întorc.
Mă întorc imediat.
Aici Grant. Sunt pe poziţie.
Te-am recepţionat. Până acum, nimic de raportat.
Fiţi pe fază !
Remmy, uite-l !
Ei bine, se mişca cineva pe pervaz.
Să mergem !
E în apartament.
Ia stai puţin, ăla nu e apartamentul nostru.
Rembrandt, eşti sigur că l-ai văzut pe hoţ intrând în apartamentul ăsta ?
Ţi-am spus eu că ăla nu e apartamentul nostru.
Am numărat ferestrele greşit. Dă-mă în judecată !
Hai cu mine să verificăm seiful. Fii calmă !
Rembrandt, sunt în apartament. Diana deschide acum seiful.
Grant !
Apucă-l !
L-am prins ! Verificaţi apartamentul de alături !
Bună, dră Mansfield !
Hoţul a spart prin apartamentul vecin şi aşa a ajuns în seif.
Peretele era punctul slab al sistemului.
Iar Diana, a fost punctul forte.
Păcat că nu am recuperat diamantul. Voi meritaţi recompensa de 100.00 de dolari.
Monique a fost suspectul nostru după furtul de la festivalul de la Cannes
şi după cele două diamante vii furate de la festivalul de la Veneţia.
De ce ar fura diamante o vedetă de cinema ?
Şi de ce şi-ar sparge propriul apartament ?
Pentru banii de asigurare.
Îşi fură propria bijuterie şi apoi cere bani de la compania mea.
Trebuie să mai reţineţi că Monique avea cheltuieli mari,
iar cariera lui e în declin.
Ai spus, "lui" ?
Chiar aşa, nu ştiai ?
Monique Mansfield e cel mai de succes travestit din toată lumea.
- De ce nu ştie asta ? - Asta aş vrea să ştiu şi eu.
Lumea s-a cam săturat de el şi din cauza asta a trebuit să fure.
Asta explică pumnul ăla.
Din cauza confuziei, am uitat unde l-am pus.
Mi-a fost teamă că hoţul o să reuşească să-l fure, aşa că l-am pus în rochia mea.
Sper că mai rămâi în oraş, ca să te pot invita din nou la cină.
După ce primim recompensa.
Bineînţeles, mă ocup imediat de asta.
Cred că mi-aş dori în schimb un diamant viu.
Unul cam de 100.000. Crezi că poţi aranja asta ?
E cam neobişnuit, dar, de ce nu ? Până la urmă ai rezolvat cazul.
Jur că doar am vorbit cu el despre filme.
- Sper că o să meargă. - Grozav, cât mai avem până plecăm ?
Oh, cam 20 de secunde.
Deja arăta greşit cifrele. Bine că am schimbat diamantul la timp.
Şi eu mă bucur că am reuşit să ne facem noi prieteni.
Nu o să-l mai văd niciodată pe omul ăsta.
Da, şi bietul Mallory, nu o să-l mai vadă pe bărbatul din viaţa lui.
= TITRARE MANUALĂ =
Traducerea şi adaptarea după sonor: Virgil G.N.