Ne apropiem. Mai sunt două minute.
Rămâneţi acolo !
Aţi adus formula ?
O avem aici. Unde e prietena noastră ?
Toate la timpul lor.
- V-am adus ce ne-aţi cerut. - Acum ce mai vreţi ?
Apropiaţi-vă încet şi puneţi formula pe cutie.
Şi apoi o vom elibera.
Din nou tu ! Trebuie să-mi dau seama.
Doar tu poţi fi atât de josnic, încât să-mi infiltrezi doi spioni în organizaţie,
doar ca să-mi fure sosul secret.
Nu mai face mutra asta de rege al burgerilor moralist.
Ai întrecut măsura când mi-ai incendiat transportul de jucării.
Nici tu nu eşti vreun înger.
Ia luaţi de aici, tâlhari cu feţele vopsite !
Ea este.
E rănită, mă duc să o iau.
Ia-o, dar repede.
Ia înghiţiţi plumbii ăştia, nenorociţilor !
Trei, doi unu...
Data viitoare când ne mai trimiţi după mâncare, evită tonetele astea cu burgeri.
De unde naiba să ştiu că o să picăm în mijlocul războiului fast-foodurilor ?
Ăştia îşi distrug efectiv concurenţa.
Ciudată lume !
- Diana, eşti bine ? - Ce se întâmplă cu ea ?
Nu ştiu.
Cum ar fi să găseşti o poartă către un univers paralel,
prin care să poţi călători într-o mie de lumi diferite.
Unde ar fi acelaşi an, tu ai fi aceiaşi persoană, dar tot restul ar fi diferit ?
Şi cum ar fi dacă nu ai mai găsi drumul spre casă ?
= TITRARE MANUALĂ =
Traducerea şi adaptarea după sonor: Virgil G.N.
CĂLĂTORII ÎN LUMI PARALELE
Sezonul 5, episodul 13 Mort de o mie de ori.
Oh, nu, nu ! Nu face asta.
Scuze, m-a gândit că iar te supără lumina.
Nu... las-o să intre... cât mai multă.
Ce s-a întâmplat ? Unde suntem ?
Te-am salvat de clovnii ăia şi abia am reuşit să facem saltul.
Acum suntem într-un frumos hotel.
Remmy şi Mallory cercetează locul, dar până acum pare să fie normal.
Un loc normal... e o schimbare binevenită.
Ultima şansă să vă înscrieţi pentru Războiul Civil.
Jocul începe în 10 minute.
Salut, partenere, ce faci ?
Aici nu trebuie să ne luăm slujbe. Dublura mea e plin de bani.
Dacă rămânem aici, o să avem nevoie de mulţi bani cash. E o adevărată lume a distracţiei.
Ai pe ce să-i cheltui.
La naiba !
Nu am noroc cu dezintegratoarele spaţiale, cum nu am nici în dragoste.
Ar trebui să precizeze, că nu scorul contează.
Şi nici că ai voie să bei bere înainte de ora 10.
Face parte din micul dejun. Parcă am fi în vacanţă.
O vacanţă ? Nu e o idee rea.
Şi, de altfel, când eşti în Roma...
Să sperăm că nu o să ajungem la asta. Haideţi !
Poftim ! M-am gândit că ţi-ar face bine.
- Cum te simţi ? - Mai bine.
Cred că am trecut de problema pe care am avut-o.
Pot să te ajut cu ceva ?
Nu. Doar dacă nu ai un leac pentru... claustrofobie.
O problemă moştenită din copilărie.
Şi nenorociţii ăia de clovni, te-au închis într-o cutie.
Da, într-una foarte mică şi întunecată.
Imaginează-ţi o fetiţă precoce,
care s-a ascuns în dulapul învăţătoarei.
Şi asta ca să experimenteze cât de negru poate fi întunericul.
Problema a fost că am rămas închisă acolo tot weekendul.
Nu a fost chiar plăcut.
Cât timp m-au ţinut ăia ?
Aproape două zile.
Era foarte întuneric acolo. Exact ca în dulapul din clasă.
Am pierdut noţiunea timpului acolo, eram deja convinsă că am murit.
Scuză-mă, dar nu vreau să te stresez cu problemele mele.
Uneori am tendinţa să mă plâng.
Chiar pare înfricoşător. Şi nu te plângi.
După toate aceste salturi, se adună multe.
Diana, chiar te înţeleg cu problema asta.
Eşti experta noastră şi noi mereu apelăm la tine pentru orice.
Şi cu toate acestea, nu reuşim să găsim lumea lui Remmy,
sau măcar să ne dăm seama de cea a lui Colin.
Sunt sigură că şi asta te stresează.
Chiar aşa e. Şi asta în fiecare zi.
Hei, ia uite cine s-a trezit !
Nici chiar o armată de clovni nu te poate doborî.
Deci, cum se simte ?
O să revină la hrana solidă într-o lună.
Ca lumea ! Ştiu că nu aţi vrea să pierdeţi toate astea.
Sunt Mark Einman, preşedintele companiei Einman Entertainement.
Vreau să vă invit la Arcade
locul unde toată familia se poate distra.
La Arcade, puteţi juca un rol foarte realist, din cele 30 de scenarii.
Puteţi fi general în Războiul Civil,
poliţist de stradă,
pilot de vânătoare.
La Arcade, nu există limite.
Pentru un timp limitat, californienii cu permis de conducere
primesc 10% reducere pentru membrii de familie.
Leopardul Lisa şi şoricelul Melina, ce părere aveţi ?
Noi mergem la SPA, iar voi veniţi la Arcade !
Cel mai distractiv loc din lume.
Oamenii din acestă lume, trăiesc doar pentru jocuri.
Cele mai sofisticate jocuri pe care le-am văzut.
Şi am văzut multe.
Da, distracţie dusă la extrem.
Şi tipul ăsta, Einman, proprietarul, pare că stabileşte regulile pentru întreaga lume.
Suntem aici de două zile şi jumătate
În loc să luptăm pentru supravieţuire, cred că e timpul să ne distrăm puţin.
Vrei să mergi, Diana ?
Nu ştiu. Par jocuri pentru bărbaţi.
Şi care e ideea ?
Apropo de băile romane... o baie fierbinte cu saruri ar fi nemaipomenită.
Maggie, tu ce spui de jocurile alea pentru bărbaţi ?
Nu. O să mă duc la SPA cu Diana.
Ca lumea ! O să fie nemaipomenit. La revedere !
Pe curând ! Bărbaţii, tot bărbaţi !
Salut, oameni buni ! Ultima şansă să aruncaţi cu lasoul într-un western.
Prindeţi-vă soţia şi copii cu lasoul şi veniţi la western !
Au mai rămas 10 minute !
Salut !
Cine naiba eşti, ursuleţul Hoggy ?
Sunt un detectiv din anii '70. Şi să ştii că asta chiar era la modă.
Ştiu, am văzut în fotografiile părinţilor mei.
Fără supărare, dar eu ţin cu nordişti.
Eu vroiam să fiu unul din generalii lui Lee.
Da, şi ai ajuns soldat.
În jocul ăsta, trebuie să o porneşti de jos.
Ştiu că nu e real, dar vroiam să-l văd pe Lee, iar ca soldat nu am nici o şansă.
Eşti pasionat de istorie ?
Nu, dar îmi plăcea să citesc cărţi despre asta, când eram copil.
Eram într-un scaun cu rotile şi...
Da, cunosc povestea. Nimic nu-ţi iese cum ţi-ai dorit, nu-i aşa ?
Când formaţia mea era în vogă, cei de la Hollywood mă căutau pentru un serial tv.
Pe bune ?
Da. Unul poliţist, dar nu a mers.
Aşa stă treaba când eşti în vogă, e doar o problemă de timp până dispari.
Voi două arătaţi...
Ai grijă ce spui.
... încântător. Absolut încântător.
Bun băiat !
Măi ! Măi ! Măi !
Salut, sunt Fred. Tu trebuie să fii partenerul meu.
Partener ?
Nu eşti în scenariul poliţist din anii '70 ?
Da, aşa este, sunt Rembrandt. Ai mai jucat jocul ăsta ?
- Practic, în fiecare zi. - În fiecare zi ?
Eşti începător, nu ? Stai lângă mine să-ţi arăt cum se face.
Sărim peste instructajul plictisitor cu măsurile de siguranţă.
Să-i dăm drumul, partenere !
Cât de real pare. Suntem în aer liber ?
Nu. Suntem într-un spaţiu interior. Doar aici funcţionează proiecţiile holografice.
Toţi oamenii ăştia sunt holograme ? Nu e chiar aşa de distractiv.
Sunt mai mult decât atât. Sunt nişte holograme foarte sofisticate
aflate într-un câmp de forţă electrostatic maleabil.
Deci dacă te caută, ascunde-te. Nu e cazul să te fereşti de gloanţe. Nu te rănesc.
Totuşi, iubita asta e reală.
E a noastră ?
- Din ce în ce mai bine. - Da.
Din câte văd, căutăm o fată răpită.
Vorbim cu şeful, strângem informatorii cu uşa şi îi dăm de urmă.
Da, cam aşa ceva.
Domnule general Lee, nu cred că e bine să atacăm pe centru.
Nu, nu merge aşa.
Îmi cer scuze, dar cred că generalul Longstreet are dreptate.
Un atac pe centru, chiar e o idee proastă.
Da, aşa !
Nu cred că merge nici aşa.
Pregătiţi tunul !
Haide ! Am nevoie de un cartuş.
De ce ne ucideţi ?
Ăsta nu e un joc !
Mulţumesc !
Ştii... am vaga impresie... că ai fi vrut să te duci cu Rembrandt.
Încă te poţi duce, acum mă simt mai bine.
Glumeşti ?
Nu, Diana, nu e vorba că nu am vrut să vin cu tine.
Doar că sunt obişnuită să stau cu bărbaţii.
Ştii, am o problemă... pe care am avut-o dintotdeauna.
Am mai mulţi prieteni bărbaţi, decât femei.
Cred că... femeile mă consideră o ameninţare.
- Pe bune ? - Şi tu ?
Nu, absolut deloc.
Nici la început când nu te cunoşteam nu te-am considerat o ameninţare.
Nu tu eşti problema,
ci oamenii care sunt nesiguri pe ei şi se simt ameninţaţi.
Eşti în regulă, cpt. Beckett.
M-am gândit la ce ai spus.
De ce ai crezut că eşti moartă ?
Pentru mine, moartea, e echivalentul cu a sta într-o cutie pe întuneric.
Simt doar un gol absolut.
Tu nu eşti un caz clasic de claustrofobie.
Doar ţi-e frică de întuneric şi de gol.
De fapt, te temi de moarte.
Hei, ce se întâmplă aici ?
După informaţiile lui "Faţă de dihor", fata ar trebui să fie ţinută aici.
Bine, hai să acţionăm cu sânge rece şi să o luăm metodic, ca să nu fie rănit cineva.
Da, cum spui tu. Nu-mi vine să cred că ai vrut un mandat de percheziţie pentru asta.
- Păi, nu aşa se procedează ? - Poate în realitate.
Hei, staţi pe loc, nenorociţilor ! Acoperă-mă, partenere !
- Ce naiba înseamnă asta ? - Am crezut că-i un bandit.
Păi, nu era. Dumnezeule !
- Chiar o să tragi în tot ce mişcă ? - Păi, nu.
Bine ! Ai grijă ce faci. Respectă scenariul.
Suntem poliţişti, deci poartă-te ca atare.
Da. Chiar contează când ţi-o spune unul cu costum în carouri.
Cine-i cel mai tare din parcare ? Brunetul din centru !
Cine-i doboară pe băieţii răi ? Brunetul din centru !
Pantofi cu talpa groasă. Unde naiba mi-a fost capul ?
Stai ! Poliţia !
- Ai grijă, omule, o să împuşti fata. - Hai, să mergem !
Ia-o mai uşor, amice ! Linişteşte-te !
Hei, amice, rămâi pe loc. Încetişor !
Bine ? Nu vrem să fie rănit cineva.
S-a făcut pizza în stradă.
- Ai împuşcat fata. - Da, dar l-am terminat şi pe el.
În regulă. Fii atent !
Nu trebuia să omori victima.
Mi-a stat în cale. Şi ce contează, doar nu era reală ?
Dar uiţi esenţialul omule. Am pierdut jocul.
Îi putem reseta. De ce naiba ai vrea să câştigi, ideea e să te distrezi.
Oricum, nu vreau să mai joc.
Mi-ai stricat toată plăcerea, omule. Mi-ai stricat toată plăcerea !
Pe bune, chiar vrei să te baţi cu mine ?
Hai să te văd, tăticule ! Hai să te văd !
Aşa mă gândeam şi eu.
Jucaţi un rol de doctor la Urgenţe. Începe în 15 minute.
- Nu mă aşteptam să te găsesc aici. - Am cam terminat-o cu războiul.
Credeam că te interesează.
Da, dar mă interesează oamenii, nu luptele.
Speram să fiu martor la cea mai solemnă perioadă din istoria noastră.
Adică, fraţii luptându-se între ei,
cruzimea sclaviei, o naţiune sfâşiată.
Oamenii ăştia nu ne înţeleg.
Soldat, cred că nici noi nu ne înţelegem.
Jocul meu s-a terminat într-o baie de sânge.
Partenerul meu a mers după principiul "Întâi tragi şi apoi întrebi".
Se pare că toate jocurile astea sofisticate
sunt doar cu împuşcături.
Mie mi-a ajuns.
De ce am juca aşa ceva, când noi le trăim pe viu în fiecare zi ?
- Şi o mai facem şi pe gratis. - Da.
- Ai păstrat insigna ? - Da, ca suvenir.
Tu chiar vroiai să joci în serialul ăla tv, nu-i aşa ?
Credeam că o să am parte de ce nu am avut atunci.
Să ştii că nu am pierdut mare lucru.
Hai să le găsim pe fete şi să plecăm naiba de aici.
E închis. Cum aşa ceva ? Tu le vezi pe undeva ?
Spuneau să ne întâlnim aici la 2, adică, acum 10 minute.
Hai să căutăm în "înregistrări".
Şi... uite !
Vizitatorii înregistraţi.
Spune că şedinţa s-a încheiat şi că vizitatorii s-au deconectat.
Dar Diana şi Maggie nu apar aici.
Ia stai puţin, e corect ? Eram cu ele când s-au înscris.
Eu doar am citi ce scrie aici.
Scuzaţi-mă ! Asta e o zonă restricţionată, vă pot ajuta cu ceva ?
Posibil. Căutam două prietene care s-au înscris la SPA.
Sunt dl. Flint, directorul. Prietenele voastre apar ca fiind înscrise ?
- Nu. - Atunci nu aveau cum să intre acolo.
Dar le-am văzut intrând acolo.
Păi, trebuie să fie o greşeală.
Acum vă rog să părăsiţi zona, altfel chem paza să vă evacueze.
Şi, distracţie plăcută aici la Arcade, cel mai distractiv loc din lume.
- Era ceva ciudat cu individul ăla. - Crezi ?
Vino, poate găsim intrarea de serviciu la SPA.
Nu e nimeni aici.
Au fost aici.
- Flint ne-a minţit. - Întrebarea este, de ce ?
Trebuie să găsim pe cineva care să ne dea nişte informaţii despre locul ăsta.
Am o idee mai radicală. Poate putem afla nişte răspunsuri de la holograme.
Asta e trăsnită, nu radicală.
Nu-s oameni, ci doar proiecţii computerizate.
Ştiu, dar una dintre ele a vrut să-mi vorbească în momentul simulării.
A spus ceva ce m-a speriat.
A spus, "Ăsta nu-i un joc".
Dacă mă gândesc mai bine, am găsit un informator pe străzile New York-ului.
Poate că ne divulgă câteva informaţii.
- Cred că merită să încercăm. - Numai, lasă-ţi partenerul acasă.
Să ştii că ai dreptate. Aşa o să fac.
Haide, "Faţă de dihor", arată-te !
Diana !?
Diana, ce cauţi aici ? Credeam că eşti la SPA.
- Cu mine vorbeşti ? - Da, cu tine, iubito.
Cu cine naiba vorbeşti ?
Aranjez o întâlnire cu omul ăsta. Mă laşi să-mi văd de treabă ?
Nu iubito, e poliţist.
Hei, ia stai puţin ! Diana, aşteaptă...
Ia stai puţin, e doar o hologramă, nu mă poate răni.
Diana ?
Oh, nu !
Hei, hei, oameni buni !
Amice, îţi mai aduci aminte de mine ?
Ai vorbit cu mine puţin mai devreme, chiar înainte... să mori.
Mă tot omoară într-una. De ce ?
- Am nevoie de tine. - Am murit de o mie de ori.
Nu poţi să mori. Eşti un program de computer.
De sute de ori am simţit gloanţele cum îmi străpung trupul.
Am păşit spre lumină, doar ca să mă aducă înapoi.
Dar tu nu eşti real. Eşti o hologramă şi o să trăieşti din nou.
Doar ca să mor din nou. Nu şi de data asta.
Eliberarea mea e aproape. Curând o să fiu liber.
Ca lumea !
Vine al doilea val. Aveţi grijă pe flancul stâng !
Şi acum ce să fac ?
Haideţi băieţi, să-i terminăm pe confederaţi !
Maggie ?
Ştiam eu că SPA-ul nu e de tine.
Maggie !
Ce naiba ?
Nu era ea, ci o hologramă.
O hologramă ?
La fel am găsit-o şi eu pe Diana pe străzile New York-ului. Haide !
Eşti sigur că nu era ea ?
Doar dacă nu a ales cea mai veche meserie.
Nu era ea. Am împuşcat-o accidental şi a dispărut chiar sub ochii mei.
Vino, e o ieşire chiar aici !
De ce folosesc imaginile lui Maggie şi Diana ?
Nu stiu, dar o să aflu.
L-am găsit iar pe soldatul ăla.
Mi-a spus, "Am murit de o mie de ori".
Ce o fi vrut să spună cu asta ?
Păi... nu sunt expert,
dar cred ca simulările astea pe computer se repetă.
S-ar putea spune, că ăştia chiar mor de o mie de ori.
Eu am ucis de o mie de ori.
Despre ce naiba e vorba ?
Ţii minte că ţi-am spus că citeam mult când eram în scaunul cu rotile ?
Da.
Păi, nu am făcut asta. Jucăm jocuri cu împuşcături.
Stăteam ore întregi în faţa televizorului şi împuşcam pe oricine vedeam.
Nu m-am gândit niciodată că omoram mii de oameni
şi că o făceam fără nici o remuşcare.
La fel făcea şi ex partenerul meu, care trăgea în toată lumea.
Ca şi majoritatea din lumea asta.
Să mergem !
- Oops ! M-aţi prins ! - Ce ?
Dl. Einman nu vrea ca vizitatorii să-i vadă pe cei de la întreţinere.
Strică iluzia jocului, dacă înţelegeţi.
E real.
Vrem să-ţi punem nişte întrebări despre felul cum funcţionează locul ăsta.
Păi, nu pot să fac asta. Politica firmei.
Angajaţii nu trebuie să le arate vizitatorilor cum funcţionează parcul.
Sunt detectivul John Shaft, iar el e partenerul meu, detectivul Deack.
Suntem în misiune şi investigăm nişte dispariţii inexplicabile.
Putem să-ţi facem viaţa un coşmar, pricepi ? Dă-i dăm drumul !
În regulă !
Trebuie să discutaţi cu şefii mei, bine ? Oamenii ăştia nu au remuşcări.
Credeam că locul ăsta e cel mai amuzant din lume.
Pentru vizitatori, nu şi pentru angajaţi.
Einman îl conduce cu o mână de fier.
Ce e dincolo de uşa asta ?
- Nu ştiu, nu am acces acolo. - Bine, ai copii, Hal ?
Da, desigur. Îl am pe Junior, care e şeful cercului de teatru de la şcoală.
Şi o mai am pe Juana, care vrea se se facă sudor.
Îi iubesc mult.
Hal, e vorba de o conspiraţie care va zgudui compania din temelii.
L-ar putea doborî pe Einman şi toată compania lui de distracţii.
Nu viitorul ăsta îl doreşti copiilor tăi ?
Unul fără Leopardul Lisa ?
Dumnezeule !
- Ce e asta ? - Camera de aşteptare spre iad.
Am auzit eu nişte zvonuri despre chestia asta, dar...
Ce zvonuri ?
Despre oameni care dispar şi sunt ţinuţi în camere ciudate.
Nimeni nu a crezut povestea cu varianta europeană
şi fiecare s-a gândit că e vorba doar de publicitate,
pentru noul parcă de distracţii.
Dar.... chestia asta chiar e înfricoşătoare.
Am găsit-o !
E în regulă. Eşti în siguranţă acum.
Am avut un vis foarte ciudat.
Părea atât de real.
Tu m-ai împuşcat şi am murit.
- Maggie unde este ? - Încă nu am găsit-o.
Vino !
Ce s-a întâmplat ?
Unul dintre tehnicieni mi-a spus când ne pregătea,
că nivelul jucătorilor avansează mai repede decât tehnologia jocurilor.
Programatorii trebuiau să copieze reacţiile umane, dar nu ştiau cum.
Atunci au hotărât să integreze gazde umane, care să anime fiecare hologramă.
- Ce s-a întâmplat cu el. - Tocmai a murit.
Adică, holograma lui.
Nu, el chiar a murit. Creierul lui a murit pentru o secundă.
Apoi e reînviat şi adus în jocul următor.
Fiecare gazdă poate fi folosită de o mie de ori
înainte ca sănătatea lui să se deprecieze şi să înnebunească.
Deci trăiesc experienţa asta, ca şi cum ar muri de o mie de ori.
Locul ăsta e iadul !
Maggie nu e aici.
Trebuie că mai sunt încă 50 de camere ca asta. Prietena voastră poate fi oriunde.
O ştii pe fata din Războiul Civil ? Ai văzut-o ?
Sigur că o ştiu. Din cauza ei reglam proiectorul de holograme.
În Războiul Civil nu au luptat femei soldaţi.
Credeam că e o eroare de sistem, nu ştiam că e vorba de oamenii ăştia.
Maggie se pricepe la computere.
Probabil că a vrut să ia legătura cu noi.
- Domnule Flint ? - Da, domnule.
Ce se întâmplă aici ?
- Nu ştiu, domnule. - Nu ştii ? Priveşte !
Oamenii ăştia, e evident că nu-s angajaţi
şi totuşi se afla în camera cu gazdele hologramelor.
Nu au ce să caute acolo !
Am înţeles, domnule. Mă ocup imediat de asta.
Ar fi trebuit să te ocupi şi singur de asta.
Paza, sunt dl. Einman. În sala B sunt intruşi.
Trimiteţi imediat o echipă. Omorâţi-i !
Trebuie să o găsim pe Maggie. Locul ăsta se va umple imediat de paznici.
Holograma ei era pe câmpul de luptă. Când se resetează jocul, o să o găsim.
Poate că o să ne spună unde e.
Nu. Holograma Dianei nu m-a recunoscut.
Ia stai puţin. Ţi-ai adus aminte că te-am împuşcat.
Da, dar nu am putut să fac nimic în legătură cu asta.
Au nişte inhibitori care anihilează memoria gazdei,
astfel încât să poată fi manipulată pe computer.
Fără inhibitorul ăla de personalitate, Maggie ar putea comunica cu noi.
Ca şi soldatul ăla unionist de care vorbeai. Inhibitorii pot fi înlăturaţi ?
Da, pot întrerupe electricitatea pentru acele zone.
Atunci aşa trebuie să facem.
O găsim pe Maggie pe câmpul de luptă, poate ne spune unde este.
Va fi foarte greu cu atâţia paznici roind în jurul nostru.
- Einman are o armată întreagă. - Atunci va trebui să chemăm cavaleria.
Ascundeţi-vă !
Stai aici ! Am o idee.
Domnule general Lee, unioniştii pătrund prin flancul stâng.
Ăştia trag cu gloanţe adevărate.
Ce, nu-ţi convine realitatea asta ?
Mă duc să-mi cer banii înapoi.
Aproape am reuşit. Mai durează câteva minute.
Bine că nu i se poate întâmpla nimic.
Ba da, Mallory.
Când eşti conectat acolo, simţi gloanţele, durerea şi mori.
Nu o mai putem lăsa să suporte asta. A suferit destul.
- Remmy, mai durează mult ? - Am reuşit.
Efectul inhibitorului se duce în câteva minute.
Câteva minute şi e gata.
Nu-i putem lăsa pe ăştia să tragă în ea.
Ce se întâmplă ?
Haideţi, băieţi, pe ei ! Încă nu s-a terminat.
Îi lăsăm să scape după tot ce ne-au făcut ? Nu !!
Cât mai aveţi de gând să muriţi, doar pentru plăcerea unora ? Ei ?
Gloanţele noastre nu-i pot atinge. Nu au efect.
Dar avem braţe, baionete şi arme ce pot folosite ca nişte bate.
Ştiu că v-aţi săturat de asta
şi că nu mai vreţi să luptaţi.
Dar acum chiar avem un motiv pentru care să luptăm. Pentru libertatea noastră.
Pentru libertate şi dreptate, la atac !
Ţineţi minte, nu vă pot răni. Sunt doar nişte holograme.
Nu cred că odată cu suprimarea inhibitorilor, gloanţele lor pot avea efect.
Nu. Sunt tot gloanţe oarbe.
Da, dar ale mele nu sunt.
Am fost trădaţi !
Da !
Să te fi văzut cum conduceai atacul. Aş fi vrut să am un aparat de fotografiat.
Cum te simţi ?
Bine. Parcă-s de pe altă lume.
Cam ai dreptate cu asta.
Ce naiba se petrece aici ?
Opreşte simularea. Eliberează scenă.
Jocul s-a terminat, omule !
Aşa cum spuneam în anii '70....
ţi-am tras-o, fraiere !
Dl. Einman folosea locurile de distracţie ca să-şi răpească victimele.
Bineînţeles că nu avem habar de activitatea asta îngrozitoare. Eu sunt familist.
Uite-o pe Beckett cea încăpăţânată !
Ai fost fantastică.
Dar de mine ce spui ? Nu ţi-a plăcut cu am organizat atacul ?
Ba da, am văzut. Cu siguranţă, gri e culoare care ţi se potriveşte.
Domnule Einman, vă rugăm, daţi-ne o declaraţie !
Asta nu o să schimbe prea mult lucrurile.
Oamenii vor găsi o altă cale de refulare.
Chiar nu pricepeţi ? În sinea noastră, toţi suntem nişte războinici.
Face parte din animalul care sălăşuieşte în fiecare dintre noi.
Mereu va fi o cerere pentru astfel de servicii, ca şi cele pe care le-am oferit eu.
Ştii ceva, Einman ? Lucram cândva într-un restaurant mizer din cartierul meu.
Bucătarul gătea oribil, dar afacerea îi mergea bine.
Ştii de ce ?
Mi-a spus: "Puştiule, dacă o să le dai numai lături,
oamenii o să-şi formeze gustul după ele, şi nu vor mai vrea şi altceva "
Gândeşte-te la asta !
Ei bine...
mi-am luat porţia de odihnă pe toată viaţa.
Eu mi-am consumat toată porţia de vieţi.
Acum ce părere mai ai de întuneric ?
Maggie, am văzut-o !
Ce anume ? Ce ai văzut ?
Lumina strălucitoare de la capătul tunelului.
Văzusem deja cum e viaţa dincolo de cosmos şi acum am văzut şi cum e să mori.
După fiecare, există viaţă. A trebuit să mor ca să-mi dau seama de asta.
Acum nu mă mai tem de întuneric.
Mai avem încă o zi de stat aici.
Atunci, hai să mâncăm. Lupta cu băieţii răi mi-a făcut foame.
Bine. Cine vrea burgeri ?
Hei, aşteptaţi ! Ce am spus ?
= TITRARE MANUALĂ =
Traducerea şi adaptarea după sonor: Virgil G.N.