- Fugiţi ! - Scuze ! Scuze !
A fost vina mea.
Aşteptaţi-mă !
Nu e de râs. Am băgat-o în sperieţi pe femeia aia.
Nu femeia s-a speriat, ci pisica.
Vă daţi seama ce efect avem asupra oamenilor? Ar trebui să aterizăm mereu pe o alee.
Am păţit-o de câteva ori, majoritatea cred că au văzut un OZN.
De vreo câteva ori, Remmy a fost confundat cu Yeti, "Omul zăpezilor".
Vă daţi seama câţi au ajuns la balamuc din cauza voastră ?
Mai avem 18 ore şi jumătate, până să fim iar subiectul unor legende urbane.
Să vedem unde am ajuns. Nu recunosc oraşul ăsta.
Minunatul, Fresno, California.
Ca fostă fiică de militar, aş putea spune că mă simt ca acasă.
Cred că ar trebui să fie un hotel în direcţia asta.
Maggie, până acum nu am mai ajuns într-un oraş în care ai locuit.
Deci, ce ar fi să ne faci un tur.
Are un parc, o poştă, un magazin, la fel ca toate oraşele de felul ăsta.
Chiar nu pari fericită că ai ajuns aici.
Ce vreţi să vă prezint mai întâi, internatul unde-mi petreceam sărbătorile,
sau mormântul mamei, pe care nu aveam voie să-l vizitez.
Oameni buni, nu-i oraşul lui Norman Rockwell, da ?
Aici familia Becket e cea mai importantă.
Strada asta se numea Oak Park Drive.
Iar ăsta trebuie că era parcul Oak.
Măcar nu se numeşte Maggie Beckett Memorial Park.
"Celor care au îndrăznit să ajungă la stele"
"În memoria lui Intrepid Cinci, prima misiune umană pe Marte".
"Pierduţi în spaţiu, doar Dumnezeu le ştie soarta".
Oh, Maggie...
"Lt. col. Maggie Beckett, comandantul misiunii"
Se pare că eşti o eroină.
Cum ar fi să găseşti o poartă către un univers paralel,
prin care să poţi călători într-o mie de lumi diferite.
Unde ar fi acelaşi an, tu ai fi aceiaşi persoană, dar tot restul ar fi diferit ?
Şi cum ar fi dacă nu ai mai găsi drumul spre casă ?
= TITRARE MANUALĂ =
Traducerea şi adaptarea după sonor: Virgil G.N.
CĂLĂTORII ÎN LUMI PARALELE
Sezonul 5, episodul 9 Întoarcerea lui Maggie Beckett.
Fiica oraşului a devenit o persoană importantă.
Eşti în regulă, Maggie ?
Nu-i nici o problemă, nu-i vorba despre mine. Ai uitat asta ?
Totuşi, e ca şi cum ţi-ai privi propria piatră de mormânt.
Într-un anume fel, asta e chiar grozav.
În lumea asta am fost astronaut... şi lt.col pe deasupra.
Nu-i prea rău, nu ?
Felicitări, dna lt.col., dar cred că nu ar trebui să vii văzută.
Corect. Dacă te recunoaşte cineva, o să ai o grămadă de explicaţii de dat.
Care Maggie ?
- Posedă o tehnologie superioară. - Din cauza asta au programul ăsta spaţial.
Şi ai noştri vroiau să trimită oameni pe Marte, dar peste vreo 20 de ani.
Ai noştri nu au ajuns nici măcar pe Lună.
Nu ar trebui să mergem puţin pe la bibliotecă ?
Absolut ! Poate ştiu ceva date despre teoria cuantică ce ne poate fi de ajutor.
Mie mi-ar plăcea să văd cum era de fapt alter egoul meu.
Când treceţi prin Fresno, vizitaţi muzeul Maggie Beckett.
Te rog, Remmy, putem să mergem ? Vă rog, oameni buni, să mergem !
- Trebuie să mergem ! - Bine.
Îmi plac femeile în uniformă.
Nu cred că e o idee înţeleaptă.
Oh, haide, sunt incognito !
Dacă tu ai avea un muzeu al muzicii în unul dintre universuri, nu ai vrea să-l vezi ?
De parcă în univers ar exista dreptate !
Spune că nava Intrepid a dispărut fără urmă pe drumul de întoarcere de pe Marte.
Nimeni nu ştie de fapt ce s-a întâmplat.
În sfârşit, am făcut-o şi pe asta. Am ajuns pe Marte.
Adică, ea a făcut-o.
Hei, ia uitaţi-vă la asta !
Oh, ia uite ce obrăjori are !
- Nu mă face să te rănesc. - E mama ta ?
Da, aproape că uitasem cum arată.
Când călătoreşti astfel, nu mai ai nimic...
fotografii de familie, lucruri dragi.
Doar ce duci în inima ta.
Sunt dl. Zeidl, pentru noi toţi a fost o inspiraţie.
- Cu siguranţă că a fost. - Bine aţi venit în muzeul nostru !
Aţi văzut arhiva noastră de filme ?
Avem o colecţie impresionantă cu Maggie Beckett bebeluş, şcolar,
şi chiar unul când a ratat să devină majoretă.
Mi-ar place să văd filmul ăsta.
Cine-i acesta ?
Acesta, e omul care i-a influenţat tinereţea, tatăl ei, Thomas Beckett.
Cine e cel cu care dă mâna ?
La şcolile publice, se pare că nu vă învăţă prea multe.
E preşedintele Adlai Stevenson.
Preşedintele Adlai Stevenson !
Îl decorează la Casa Albă, pe tânărul lt. Becket, pentru serviciile aduse ţării.
Adoraţia lui Maggie faţă de tatăl ei, a făcut-o să-şi aleagă cariera militară.
Cei doi au fost foarte apropiaţi, mai ales după moartea mamei ei.
Datorită griji şi îndrumării tatălui ei, Maggie şi-a găsit această cale.
Oh, mai lasă-mă !
Ce aţi spus ?
Vă rog să mă scuzaţi, dar am nevoie de aer !
Ce este ?
Apropiaţi ? Aşa cred ei, că am fost apropiaţi ?
La doar o săptămână după ce a murit mama, m-a trimis la internat, ca să scape de mine.
Halal grijă a mai avut !
Hei, e un univers alternativ, mai ţii minte ?
Poate că această Maggie, chiar a fost apropiată de tatăl său.
Uite, în toate lumile prin care am trecut, a fost la fel.
"Sus înseamnă sus, iar focul te arde !"
Aşa era generalul, o adevărată forţă a naturii.
Las-o să se liniştească.
Tu du-te la bibliotecă şi apoi ne găsim la hotel.
Vino !
Maggie !
Era cât pe ce să ajung astronaut, să ştii.
După şcoala de piloţi, urma să fac pregătirea pentru astronauţi.
Dar a început războiul,
iar generalul a hotărât că trebuie să merg în prima linie ca să-mi servesc patria,
aşa că a refuzat să-mi aprobe transferul.
Poate că a avut dreptate.
Poate... dar asta nu era alegerea lui.
Pentru mine el hotăra întotdeauna.
E incredibil ce am aflat.
Bine ! Oricum, în 1944, armata germană a rupt frontul de vest al aliaţilor,
iar războiul din Europa, s-a prelungit cu trei ani.
Generalul Eisenhower a fost înlocuit din funcţia de comandant al trupelor aliate.
Deci, Ike nu a mai ajuns acasă niciodată ca un erou.
Iar Stevenson a ajuns preşedinte.
Şi ce legătură are asta cu avansul lor tehnologic ?
Asta !
Preşedintele Stevenson a semnat un pact istoric cu extratereştrii !
Ce-i asta, o altă lume de tabloide ?
Nu au nevoie de tabloide în lumea asta.
Probabil că aţi auzit şi voi în lumea voastră,
de incredibila teorie a prăbuşirii unui OZN în Roswell, New Mexico.
şi de o înţelegere secretă dintre guvern şi extratereştri.
- Am văzut "Dosarele X". - Chiar a fost adevărat ?
Asta chiar s-a întâmplat.
Dar sub pretextul siguranţei naţionale, Eisenhower a păstrat secret acest lucru,
în timp ce preşedintele Stevenson, nu a făcut-o
şi a încheiat cu aceştia un acord comercial.
R.A.F.T.A. ?
De pe urma căruia, guvernul american a profitat, primind tehnologie.
Ştiam eu !
Ce ?
Roswell, Aria 51... toate le-au ascuns de noi.
Ei ?
Ştii la cine mă refer... costume negre, geamuri negre, elicoptere negre.
Am fost şi eu în armată şi ştiu de ce sunt în stare ăştia.
Văd că chiar te interesează teoriile astea ale conspiraţiei.
Acum pot să cred. Aparatele Polaroid, tranzistorii, fibra optică,
crezi că noi le-am inventat ?
Fermoarul de haine, tip "arici"?
Oricum, de asta au avansat atât de repede cu programul spaţial.
Chiar crezi toate astea ?
Da. M-am făcut om de ştiinţă pentru că vroiam să ştiu despre toate astea.
Şi încă vreau să aflu tot. Cred că îmi doresc o întâlnire cu unul dintre tipii ăştia.
Eu nu vreau. Am auzit că au nişte sonde foarte nasoale.
Eu o să rămân aici, ştii, ca să nu mă recunoască cineva.
- Te-ai gândit bine. Mă duc eu după mâncare. - Foarte bine.
Vrei un "Beckett "de pui, sau o "Maggieronni" cu brânză ?
Ia să văd ! Vorbeşti serios ? Dumnezeule !
Oferta ultimei ore, e epilatorul "Maggie Beckett".
Folosit în condiţiile lipsei de gravitaţie, părul poate înfunda orificiile fine.
Dar nu veţi avea problema asta, aici pe Pământ cu epilatorul "Maggie Beckett".
Veţi obţine o piele fină şi catifelată.
Dacă o să comandaţi şi farfuria comemorativă "Maggie Beckett" în următoarele 15 minute...
- Hei ! Ce faci ? - Uite, ţi-am adus de mâncare.
- Şi vroiai să mi-o şi tai. - Vroiam să o ai gata servită.
Şi cu cuţitul ce vroiai să faci ?
Bine, uite care-i treaba, în lumea asta eşti o adevărată legenda.
- Eşti un fel de Amelia Earhart. - Nu eu.
Bine, e dublura ta, dar tot ce are legătură cu tine, reprezintă o comoară.
Priveşte şi tu !
Trebuie să comandaţi farfuria comemorativă "Maggie Beckett", în următoarele 15 minute
E din porţelan japonez şi poartă însemnele misiunii "Intrepid".
300 de dolari, pentru o farfurie.
Îţi dai seama cât poate costa o şuviţă din părul adevăratei Maggie Beckett ?
Vroiai să-mi vinzi părul ?
La muzeu mi-au dat 100 de dolari pe periuţa ta de dinţi.
- Mi-ai vândut periuţa de dinţi ? - Oricum era uzată.
- Nenorocitule ! - I-ai văzut şi tu cât de creduli sunt.
- Jigodie ! - Hei, hei, acum cine e victima aici ?
- Ce ai făcut ? - Chiar nu am făcut nimic.
Sigur ai făcut tu ceva, de se poartă în halul ăsta.
Hai să plecăm de aici !
Ea e !
Maggie !
Nu sunt ea.
Dumnezeule ! Doar i-am spus să stea ascunsă.
Nu sunt Maggie a voastră !
Lăsaţi-o în pace !
Voi doi ! Haideţi !
În maşină !
Maggie !
- Cine e victima acum ? - Mi-am cerut scuze deja.
Măcar nu am apucat să-mi termin prânzul.
Mie mi-ar prinde bine o Maggierita.
Ia aşteaptă ! Cine e acolo ?
Unde suntem ? Ce naiba se petrece aici ?
Îmi pare rău pentru măsurile de precauţie. Daţi-le drumul !
Permiteţi-mi să mă prezint.
Eu sunt...
Conducătorul !
Oh, că lumea !
Dacă aici nu există conspiraţii, de ce au nevoie de oameni în negru ?
Nu ştiu...
dar trebuie să-i găsim pe Maggie şi Mallory, în mai puţin de 12 ore.
De ce i-or fi luat ?
Cred că cineva a recunoscut-o pe Maggie.
Şi poate că autorităţile au câteva întrebări să îi pună.
Dacă un astronaut dispărut în spaţiu, apare brusc...
Deci, despre cine vorbim ? NASA, Forţele Aeriene ?
De la asta am putea să începem.
- Deci... tu eşti Conducătorul. - Da, sunt !
Scuză-mă, dar Conducătorul a ce ?
Agenţia Aerospaţială Naţională.
- NASA ? - Da.
Sunt sigur că ne înţelegeţi când am aflat că un astronaut dispărut, s-a întors din morţi.
Da, referitor la asta...
Ultimul loc cunoscut unde te-ai aflat, a fost la 1,6 milioane de km distanţă de Pământ,
şi acum te-ai întors, fără vehicul sau costum spaţial.
- Păi, am o explicaţie. - Aş vrea să o aud.
Nu sunt Maggie Beckett.
Ştiu că semăn foarte bine cu ea, dar toată treaba asta e o neînţelegere.
La fel ne-am gândit şi noi.
Poate că prin jocul pe care îl faci, nu eşti decât o simplă escroacă,
Şi atunci, cum explici asta ?
- E o periuţă de dinţi. - Da.
A fost cumpărată de la o sursă, care a confirmat că-ţi aparţine.
Profilul ADN, realizat din saliva de pe periuţa,
este acelaşi ca cel al lt.col. Maggie Beckett, aflat în evidenţa militară.
Bine ai venit acasă, dnă colonel !
Ştiu că Maggie Becket e moartă.
Ştiu că aţi ridicat pe cineva care seamănă cu Maggie Beckett.
Nu ştiu de ce ar face cineva aşa ceva.
Cine ? Eu ?
Nu. Sunt doar un cetăţean îngrijorat de această chestie.
În regulaă. Am sunat la Forţele Aeriene, NASA, FBI şi CIA.
Orice guvern îşi are secretele lui.
Şi acum ce facem ? Umblăm pe străzi ?
Ei bine, chestia asta mă cam enervează, aşa că o să sun la poliţie.
Le dăm semnalmentele maşinii şi le spunem că Maggie a dispărut. Poate că avem noroc.
Daţi-mi poliţia, vă rog !
Nu mişcaţi !
Vreţi să vă grăbiţi ?
Haideţi, mişcaţi-vă !
- Să mergem ! - Haideţi, urcaţi !
Daţi-i drumul ! Să mergem ! Să mergem !
- Hei, ce înseamnă toate astea ? - Cine e la conducere aici ?
- Eu sunt. - Şi ce vrei ?
Acelaşi lucru ca şi tine, dle Brown, să o găsesc pe Maggie Beckett.
- Cum aţi ajuns aici ? - Ne-au adus brutele alea.
Pe planetă, vreau să zic.
Am şi eu câteva întrebări pentru tine.
De când NASA are asemenea brute, care răpesc oamenii de pe stradă ?
Am făcut-o pentru propria voastră siguranţă.
Da ? Bine ! Ce chestie mai e şi asta, am mai fost la NASA,
dar nu-mi amintesc să fie asemenea lumini şi nimeni nu mi-a pus un sac pe cap
şi nici vreunul cu o faţă urâtă ca a ta, care să se ia de mine.
Pe de altă parte, ce naiba de titlu mai e şi asta "Conducătorul" ?
- Bine, m-aţi prins. - Ce ?
Nu lucrez pentru NASA.
Majoritatea oamenilor cred tot ce le spune guvernul.
Dar voi aveţi o minte suspicioasă şi îmi place asta.
Era de aşteptat, după toate prin câte aţi trecut.
Prin ce am trecut ?
Marea minciună... desigur. Ceea ce s-a ascuns.
Cu moartea ta eroică în spaţiu.
Acum lumea o să afle adevărul.
Iar tu o să mă ajuţi să-l arăt.
Generale, ţi-am fi recunoscători dacă ne-ai ajuta să ne găsim prietenii.
Dar uiţi un singur lucru: că ea nu e Maggie Beckett.
Bineînţeles că nu este.
Lt. col. Becket a murit acum doi ani, când pe drumul de întoarcere,
vehiculul s-a defectat şi a dispărut,
la 1,5 milioane de km în spaţiu.
Am reuşit, domnule.
Programele de scanare a frecvenţelor prin satelit au identificat anumite cuvinte cheie.
Căutaţi-i !
Ce-s cu atâtea trupe ? Ce căutaţi ?
Prietena voastră a fost răpită de un om foarte periculos,
care de fapt nu este un om.
Moştenirea lui genetică îl face un ucigaş extrem de periculos.
Şi ce vrea ?
E un paranoic, care vede peste tot numai conspiraţii.
Crede că col. Beckett şi ceilalţi astronauţi de pe Intrepid, nu au murit în spaţiu.
- Crede că noi i-am ucis. - Ce ?
El şi adepţii lui cred că de fapt misiunea Intrepid nici nu a existat în realitate,
că aterizarea pe Marte s-a filmat la Hollywood
şi că astronauţii au fost ucişi ca să nu dezvăluie adevărul.
Dacă o să se creadă că Maggie e cea adevărată, întreaga lui teorie pică.
Da, dar ea o să spună oricui vrea să o asculte, că nu e astronaut.
Exact. Din cauza asta, pentru el valorează mai mult moartă, decât vie.
Scepticul, e o specie aflată pe cale de dispariţie, prieteni !
Ani de-a rândul, guvernul a oferit poporului adevărul...
deschidere, libertatea informaţiei, ne-a făcut viaţa mai uşoară...
iar asta ne-a transformat într-o societate credulă.
Dar relaţiile bazate pe încredere ?
Până la urmă, se prăbuşesc şi sunt înlocuite cu minciuni,
ca cele din care am apărut eu.
Şi ce minciună e asta ?
Poate că aţi observat că arăt mai neobişnuit.
Nu ţi-ar strica şi ţie să te mai bronzezi puţin.
Ni s-a spus că extratereştri ne vor aduce prosperitate şi tehnologie,
scanere RMN, pixuri...
- Fermoarul tip "arici" ? - Exact.
Dar nu ni s-a spus şi care vor fi efectele secundare ale acestei tehnologii.
Eşti unul dintre aceste efecte secundare ?
La începutul anilor '60, guvernul a folosit ADN extraterestru
pentru vaccinurile contra bolilor copilăriei.
- Şi toate au fost eradicate. - Ăsta-i un lucru bun.
E un lucru bun pentru 99,9% din populaţie.
Dar pentru restul de 0,1 % ?
Ceilalţi au asimilat ADN-ul extraterestru şi au devenit nişte paria, nişte ciudaţi.
Desigur, eu am o capacitate a creierului mai mare,
mai multe sfârcuri şi multe altele, dar nu toate femeile agrează asta.
- Eu te găsesc foarte... excitant ! - Scuteşte-mă !
Nu vă daţi seama, dar un guvern care e în stare să facă aşa ceva copiilor,
e în stare de orice.
Acesta e motivul pentru care am înfiinţat această organizaţie,
pentru a arăta toate conspiraţiile pe care doar eu le vedeam.
- Şi ai avut ceva noroc ? - Nu, până acum.
Dar cadavrul tău o să-mi ofere dovada de care aveam nevoie.
Termină cu asta. Dacă faci aşa ceva, eşti nebun.
Sacrificiul tău pentru aflarea adevărului, nu va fi uitat dna col. Beckett.
- Cât mă bucur să vă văd, oameni buni ! - Şi noi. Eşti teafără ?
Da. Cine e cavaleria asta ?
- Tată ! - Tată ?
Ce faceţi ?
- Hei ! - Înapoi !
- Ne-ai minţit când ai spus că ne ajuţi. - Maggie !
Nu puteţi face asta.
- Las-o jos, te rog ! - Am înţeles, domnule !
Ce faci când te confrunţi cu ceva care ştii că nu poate exista şi totuşi există ?
Din propria experienţă, nu exclud nimic niciodată.
Pentru că adevărul te poate surprinde.
Surprins, e prea puţin spus.
Testul ADN, chiar confirmă că tu eşti Margaret Allison Beckett.
Şi totuşi, această femeie e moartă.
- Poate că sunt geamăna ei. - Imposibil !
- De unde poţi fi atât de sigur ? - Pentru că eram acolo când s-a născut.
N-am ştiut niciodată asta.
Ai putea fi o clonă, dar cine poate avea o asemenea tehnologie ?
În nici un caz bufonul acela.
Nu sunt o clonă, domnule.
Îmi spui pentru a doua oară, domnule. Eşti cumva în armată ?
Am fost, dar aşa îţi spuneam eu mai de mult.
Înainte nu aveai poze de familie pe birou.
Spuneai că e un lucru neprofesionist.
Nu eşti fiica mea.
Nici nu-ţi poţi imagina de câte ori am încercat să mă conving chiar eu de asta.
Cine eşti ?
Maggie Beckett !
Credeam că am eliminat deja această posibilitate.
După cum ţi-am spus....
adevărul te-ar putea surprinde.
Surpriză !
Nu pot să cred că această unealtă a autorităţilor, v-a păcălit pe toţi.
Tu ne-ai răpit prietenii. Şi plănuiai să o omori pe Maggie.
Nu am vrut. Credeţi că nu am încercat în toate felurile ?
Facem tot ce e nevoie,
ca să convingem oamenii că guvernul îi minte, trebuia să le arătăm un astronaut dispărut.
Am încercat să-i reproducem, ca să facem această dovadă,
dar nu am reuşit niciodată acest lucru.
De ce să vrei să dovedeşti ceva ce ştii că nu e adevărat ?
Ştiu că e adevărat.
Guvernul nu ar fi permis ca misiunea Intrepid să reuşească.
Acest lucru ar fi deschis calea spre stele, spre lumea extraterestră.
Aş fi putut ajunge în lumea asta, unde cu siguranţă m-aş fi putut integra.
Ei nu mi s-ar fi permis aşa ceva.
Ce ? Ce este ?
Îmi cer scuze, dar nu credeam că o să ajung vreodată să cunosc pe cineva ca tine.
Un ciudat ? Unul care nu e om ?
Nu ! Pe cineva care să-mi demonstreze că universul nu e pustiu.
- Şi cum am demonstrat asta ? - Dovada e chiar faţa ta.
Pentru mine e pustiu.
- Poate că noi te-am putea ajuta. - Cum ?
E un secret, dar nu cel pe care-l crezi tu.
- Ce e locul ăsta ? - O cameră plină de fantome.
Mi s-a părut că ar fi locul potrivit ca să vorbim.
După toate prin câte am trecut, încă reuşeşti să mă intimidezi destul de mult.
- Nu te-am cunoscut. - Nu în lumea asta.
M-am săturat de jocul ăsta.
Nu ştiu cine eşti, dar te consider o ameninţare.
Crezi că o să te tratez altfel, numai pentru că arăţi ca ea ?
Mereu m-ai tratat altfel.
Ai cerut de la mine mai mult, decât m-ai iubit.
Cum îndrăzneşti să-mi spui tu mie, cât de mult mi-am iubit fiica.
Nu ştiu cât de mult ai iubit-o, dar ştiu cât de puţin i-ai arătat asta.
Ştii că am intrat în marină, pentru că te-am admirat ?
Ajunge cu asta !
Pentru că vroiam să-ţi calc pe urme ?
Să-ţi spun ceva: Am intrat la puşcaşii marini...
fiindcă nici măcar nu te uitai la mine când nu eram în uniformă.
Domnule !
Şi în loc de o îmbrăţişare, primeam un salut.
Încerci să mă faci să sufăr ?
E cumva ziua judecăţii, în care îmi arăţi ce tată rău am fost ?
Mi-ai spus...
de multe ori că omul poate să se judece doar singur pentru ce a făcut.
Şi am făcut-o ! În repetate rânduri.
- Şi astfel am făcut pace cu fiica mea. - Nu te cred.
Ce-mi pasă ce crezi tu ? Vorbeşti de lucruri de mult trecute.
Ce anume te putea schimba ?
Pierderea ta !
Părinţii nu ar trebui să le supravieţuiască copiilor. E un lucru groaznic.
După ce soţia mea a murit, doar tu...
Maggie mi-a mai rămas.
Şi atunci de ce m-ai alungat... tată !
De ce m-ai trimis la internat, ca să cresc printre străini ?
Nu trebuie să mă justific în faţa ta, pentru ce am făcut.
Am vrut ca fiica mea să fie crescută bine.
Când vrei ca un lucru să fie făcut bine, îl faci singur.
Nu am crezut că sunt în stare de asta.
Gata cu asta !
Cine eşti ?
- Sunt Maggie Beckett. - Termină cu asta !
M-ai întrebat de unde ştiu că nu eşti fiica mea.
Ştiu, pentru că am văzut-o când a murit, chiar aici... în camera asta.
Şi eu nu am putut să fac nimic ca să o ajut.
Domnule !
Ce s-a întâmplat cu ea ?
Nu am pierdut misiunea Intrepid în spaţiu.
S-au întors în viaţă pe Pământ.
Şi totuşi...
La întoarcere, când încă se aflau pe drum,
au descoperit un defect la scutul antiradiaţii.
Erau radiaţii solare letale.
Dumnezeule !
Mai aveau doar şase luni de călătorie,
şase luni în care ştiau că or să fie iradiaţi.
Şi noi nu am putut face nimic, decât să privim.
Îmi pare rău !
Eu nu am fost de acord să plece.
Nu vroiam să risc să o pierd şi pe ea.
Puteam să ordon să rămână la sol.
- De ce nu ai făcut-o ? - Pentru că ăsta era visul ei.
Muncise toată viaţa ei, pentru misiunea asta.
Când a coborât de pe navă...
şi am văzut-o pe fiica mea pe o altă planetă...
nu-ţi pot spune cât...
de mândru am fost.
De ce ţii asta secret ?
Vrei ca lumea să şi-o amintească aşa ? În agonie, pierdu-şi minţile ?
- A cunoscut riscurile. - Vreau să şi-o amintească ca pe un erou.
- Chiar e un erou ! - Ajunge !
Acum că am stabilit cine nu eşti...
spune-mi, ce eşti de fapt ?
Sunteţi vizitatori din altă dimensiune ?
- Cam aiurea, nu ? - Nu, neapărat.
Cred că extratereştri au ajuns aici din lumea lor, călătorind dintr-o altă dimensiune.
Interesant !
Atunci călătoriile interstelare chiar sunt posibile. Vreau să aud teoria ta.
Păi, aş putea să ţi-o spun, dacă vrei.
Dacă o să ne ajuţi, o să-ţi dovedim că este posibilă călătoria interdimensională.
Îmi cereţi să renunţ la munca mea de o viaţă.
Maggie a voastră, mi-a dat posibilitatea
să dezvălui conspiraţia secolului în care e implicat guvernul.
Ce fel de conspiraţie ?
Ai găsit vreodată vreo dovadă, că guvernul ascunde ceva ?
Ce vrei să faci ?
Să continui de unul singur cruciada asta împotriva autorităţilor ?
Sau să-ţi găseşti strămoşii ?
Poate că te putem ajuta.
Mai avem doar două ore, până când această dovadă o să dispară.
Te rog !
- E o poveste extraordinară. - E adevărată.
În lumea ta... ce s-a întâmplat cu tatăl tău ?
Era într-o misiune diplomatică, şi elicopterul în care se afla a fost doborât.
Toţi cei aflaţi la bord, au murit.
Am pierdut cinci oameni atunci. Puşcaşi marini.
Înainte ca elicopterul să se prăbuşească, nu i-am spus niciodată lui Maggie că o iubesc.
Pur şi simplu, nu i-am spus-o !
Am o conferinţă de presă în jumătate de oră.
- De ce ? - Ca să pun capăt acestei chestii.
O să le spui că eşti o escroacă
şi că te-ai dat drept Maggie Beckett, ca să profiţi de numele ei.
O să ceri iertare familiei şi prietenilor ei, pentru ce ai făcut.
Şi să mă prefac că nu s-a întâmplat nimic ? Nu o să fac asta.
Ba faci cum îţi spun !
Nu eşti tata şi chiar dacă ai fi, nu aş face-o.
Atunci o să te închid până o să te răzgândeşti,
chiar dacă asta o să însemne să pierzi oportunitatea de a pleca.
Şi o să mă trimiţi în camera mea ? Aşa te purtai şi cu Maggie a ta ?
- Aşa îi arătai tu respect ? - Tu eşti cea care îi dezonorează demnitatea.
Cel care o dezonorează eşti tu, prin toată şarada asta, nu eu.
E un erou, prin felul în care a trăit, nu cum a murit.
Te cred că faci asta pentru ea, dar nu asta şi-ar fi dorit.
Uită-te la mine ! Ştiu asta !
Dle Zeidl, cum ai intrat aici ?
Aici am lucrat. Remmy spune că v-au mai rămas doar 27 de minute
Bine. Să mergem !
Asta e tată !
I-am legat pe toţi şi am programat calculatoarele pe direcţia Huston.
Aşa că, pentru aterizare, o să ne preluaţi voi.
Asta nu se înregistrează.
Vreau doar să-ţi spun că nu regret nimic.
Am reuşit, tată ! Am păşit pe o altă lume.
Să nu laşi pe nimeni să uite asta.
Am să te iubesc mereu !
Intrepid, terminat !
De ce faci asta ?
Am fost inginer la Intrepid şi eu sunt cel care a proiectat scutul antiradiaţii.
Nu e vina ta.
De fapt chiar e. M-am gândit mult la asta.
Eu am înfiinţat muzeul. E actul meu de penitenţă.
Când te-am văzut acolo, mi-am zis că e un semn că am fost iertat.
- Sau că mi-am pierdut minţile. - Nu ţi le-ai pierdut.
Ştiu acum asta, dar semnul tot rămâne, că oamenii nu au uitat.
Acum, trebuie să mergem.
- Uite cine e aici ! - Ce v-a luat atât, oameni buni ?
Chiar la timp. Mai avem doar două minute.
El ce caută aici ?
Se pare că "Conducătorul" s-a răzgândit.
Nu chiar.
Doar nu vă aşteptaţi să cred povestea asta ridicolă cu călătoriile, nu-i aşa ?
- Aşa aiureală nu am mai pomenit... - E adevărul.
Adevărul e relativ.
Am nevoie de tine, ca să-l creez pe al meu.
Treceţi cu toţi înapoi în maşină !
Spuneai că-i laşi să plece.
De câte ori să-ţi mai spun: Nu crede tot ce auzi !
Nu mişcaţi ! Am spus, nu mişcaţi !
Hei, ce spune ?
Daţi-vă înapoi !
Îmi asum întreaga responsabilitate pentru această minciună.
Am făcut un deserviciu oamenilor din această ţară...
şi astronauţilor de pe Intrepid.
Astăzi o să vă prezint documente şi imagini video,
care or să vă arate ce s-a întâmplat de fapt cu astronauţii.
- Ce naiba face ? - Ţi-a furat spectacolul.
O să vă arăt adevărul şi caracterul deosebit,
tăria şi eroismul lor.
Întreaga naţiune o să-i ţină minte,
aşa cum am avut eu privilegiul să îi ţine minte.
Asta am avut de spus.
Mulţumesc, tată !
Să nu-ţi pară rău, mai ai multe alte secrete de descoperit.
Asta e primul dintre ele.
Să nu alterezi prea mult adevărul, pentru că altfel o sa uiţi de ce ai facut-o.
Stai ! Asta e a ta.
- De ce nu o păstrezi tu ? - Mulţumesc !
Vrei să-mi faci o favoare şi să repari fereastra aia ?
Bine.
= TITRARE MANUALĂ =
Traducerea şi adaptarea după sonor: Virgil G.N.