Din episoadele anterioare...
Relaţia noastră a fost luată la ochi.
Departamentul Apărării trimite un auditor să ne evalueze.
Sentimentele voastre vor sta în calea muncii.
Relaţia voastră n-a fost aprobată.
Nevoia de apropiere între oameni stă în calea ambiţiilor profesionale.
- Ar trebui doar să facem sex. - Aş vrea să te cunosc, mai întâi.
Senatoarea Wen recomandă graţierea mea,
aşa că voi fi eligibil pentru Astraeus.
- Urăsc asta. - Şi eu.
- Parcă ne fac în ciudă. - Ştiu.
- Bună, copii! Mai vreţi Vinspresso? - Clar!
De fapt, vă tai de la porţie.
De ce interviurile finale nu se ţin individual?
Senatoarea Wen e sadică.
Nici nu ştim cât vor ţine interviurile.
Sau ce fel de întrebări se vor pune.
Eu, vorbind într-o cameră. Nu se poate sfârşi cu bine.
- Nu-s chiar o tipă deschisă. - N-aş zice asta.
Ai trecut testul de stres şi probele fizice.
Am dovedit că ne putem descurca în misiune. Ce mai vor să ştie?
Se pare că voi afla.
Cum ştii, dle Donovan, scopul preselecţiei
este să-i găsim pe cei mai buni din Eureka.
I-am găsit pe cei mai calificaţi. Acum căutăm factorul X.
Şi-l veţi găsi examinându-mi creierul.
CV-urile şi IQ-urile sunt doar o componentă.
Vrem să vă aflăm motivaţiile.
De ce vă doriţi asta mai mult decât alţii.
Vrem să vă cunoaştem.
Am mai trecut de teste poligraf.
Scannerul bio-cortical nu e un poligraf, dle Donovan.
Creează o reprezentare vizuală a amintirilor tale.
Fără filtrele pe care ni le impunem.
N-am nimic de ascuns. Ce vreţi să ştiţi?
- Bună, străino! - Străină? Am cinat împreună.
Da, dar nu şi micul dejun, cea mai importantă masă a zilei.
- Trebuie să ai mare grijă. - Ce...
Pentru că auditorul ne-a zis să ne despărţim? N-o vom face.
La naiba cu DA.
Azi trimit un supervizor pentru apelul nostru.
- Ar trebui sÄƒ ajungÄƒ. - AstÄƒzi.
Cum am zis, sunt mulÅ£i deÅŸtepÅ£i la Departamentul ApÄƒrÄƒrii.
Sunt o gaşcă amabilă şi atrăgătoare.
- Doar... - Foarte subtil.
Mersi, mă străduiesc. Unde mergem?
Mai sunt şase săptămâni până la lansare.
Verificăm detaliat Astraeus, facem teste de sistem, tot tacâmul.
Îi facem o diagnosticare completă. Mai întâi, scutul electromagnetic.
Trebuie să suporte condiţiile atmosferice
şi temperatura extremă de la suprafaţa Titanului.
Şi orice tip de radiaţie ionizantă.
Doar n-o să trageţi în el cu o rachetă nucleară, nu?
Din păcate, nu astăzi. Doar îl vom porni.
Daţi-i drumul!
Henry... e impresionant.
- Bravo, Henry! - Mersi!
Frumos! Parcă ar fi fulgere.
- Dr. Hughes, ce cauţi aici? - 'Neaţa şi ţie, dr. Blake.
Un tip, Larry, m-a trimis încoace.
Am venit să evaluez apelul vostru la decizia mea.
- Parcă DA trimitea un supervizor. - A făcut-o.
- Cei de acolo m-au promovat. - Ca propriu supervizor?
Într-un caz la care ai lucrat acum două săptămâni?
Ştiu. E extraordinar. Nu mă felicitaţi?
Oricând vă simţiţi gata.
- Nu-i un conflict de interese? - Sunt imparţial.
- Sigur. Doare? - Normal că nu.
Detectorul bio-cortical nu te deranjează deloc.
Înregistrează amintirile şi le descarcă în unitatea asta.
Dacă e ceva între noi ce n-am vrea să se afle?
E tehnologia folosită în interviurile pentru Astraeus.
Pătrunde în hipocamp înregistrând doar ce vrei să împărtăşeşti.
- Gândeşte-te la asta. - Nu. Am mai văzut aşa ceva.
Atunci a venit omul-bezea... Pe stradă... Nu.
Putem anula şedinţa şi păstra decizia iniţială.
Eu...
Să continuăm.
Susţineţi că aţi colaborat bine, în pofida relaţiei dintre voi.
Chiar colaborăm bine. Sunt sute de situaţii...
- Excelent! Avem ce ne trebuie. - Asta e tot?
Te aşteptai la Inchiziţia spaniolă?
- Nimeni nu aşteaptă Inchiziţia... - Poftim.
- Te simţi bine? - Da. Nu-i nimic.
- Scuze pentru chestia... bio. - Deci...
Vă caut când termin de văzut înregistrările.
Dar nu mi-aş face mari speranţe.
Primul auditor se pricepea bine la oameni.
- Super. - Domnule Donovan...
Vrem să ştim de ce ai ales spaţiul.
Ce sau cine te-a inspirat?
Nu prea aveam eroi când eram mic.
Am căutat inspiraţia altundeva.
Lăsaţi creioanele jos!
Înainte să plecaţi, nu uitaţi că săptămâna viitoare
e ziua: "Adu-ţi tatăl la şcoală".
Continuarea zilei de succes: "Adu-ţi mama la şcoală".
Weekend plăcut!
Dle Donovan. Abia aştept să-l cunosc pe tatăl tău!
Şi eu.
Nu te puteai baza pe tata.
Perfect!
Aşa că m-am bazat pe forţele proprii.
Tata voia mult să vină.
Dar a trimis nişte poze mişto de pe Discovery. E comandant.
Înseamnă că se ocupă de multe chestii importante.
Nasol, când ai un tată astronaut, e că e plecat mult timp.
Dar... e şi mişto să ştii că e acolo, în spaţiu...
Sper că va veni în curând acasă.
Da?
Zane.
Ai spart serverul NASA în clasa a cincea?
Am creat o identitate falsă. I-am adăugat poza în imagini.
- Trebuia să iau nota zece. - Trebuia să fii exmatriculat.
Am fost.
De ce astronaut? De ce nu spion?
Sau... atlet profesionist?
Asta voiam eu să mă fac. Şi încă mai vreau.
Totuşi, ne-ai zis povestea primei tale infracţiuni.
- De ce ne-ar convinge? - Aveţi nevoie de mine.
În momente de mare tensiune, ştiu cum să improvizez.
Am făcut-o toată viaţa.
Îi alegem pe cei mai buni 20 dintre cei 100 de înscrişi.
Eşti un singuratic, dle Donovan. Cu gura ta ai spus-o.
N-ai depins de nimeni în viaţa ta.
Nu ştii să joci în echipă.
Atunci eliminaţi-mă.
Dacă n-am dovedit deja ce pot, n-o voi face niciodată.
Dar m-am săturat de joacă. La revedere!
Să-ţi trimit lucrurile prin curier sau vii şi ţi le iei singură?
- Încetează! - Şi S.A.R.A.H.?
Să împărţim custodia, să facem un act oficial...
- Nu-i amuzant! - Ba da, un pic.
Să mergem!
Evacuare de urgenţă. Personalul să iasă din hangar.
Repet, personalul să iasă din hangar.
- Ce se întâmplă? - Testul motoarelor.
Au pornit bine, dar acum nu vor să se oprească.
Se vor activa propulsoarele! Şi nu le putem controla.
Dispozitivul de ancorare cedează!
Dacă pornesc propulsoarele în interior?
Nava va da gaură în GD.
Traducerea şi adaptarea: Felixuca @ Nifty Subtitles Team
Comentarii pe www.tvblog.ro
Am verificat lista de urgenţă şi tot nu avem acces.
Voi trece de panoul de comandă, accesând sistemele secundare.
Păi... e un motor. Nu-i putem tăia combustibilul?
Motoarele au o propulsie autonomă pe baza câmpurilor magnetice
pentru a accelera ionii.
- Nu folosesc combustibil. - Corect. Mersi!
Dacă inund camera motoarelor cu gaz xenon,
ionii vor accelera aşa de repede, că vor supraîncărca acel câmp.
Asta voiam să spun şi eu.
Dispozitivele de ancorare cedează, nu mai avem timp!
Nu, văd! Funcţionează! Merge!
Câmpul magnetic e supraîncărcat, a tăiat motoarele şi se opreşte.
Vestea bună e că acum ştii că motoarele funcţionează.
Aşa crezi?
Dar nu detectez nicio eroare la mecanisme.
Atunci care-i cauza?
Nasol c-am ratat testul propulsoarelor.
- Cui nu-i place propulsia? - Poate că-i mai bine aşa.
Eu şi testele de motor suntem cum e cesiul şi apa.
- Iese cu explozii? - Mari de tot.
Poate ar trebuie să mai punem câteva întrebări pregătitoare.
Niciodată nu poţi fi suficient de pregătit.
Nu, Doug, am ieşit să alergăm ca să nu ne mai gândim la interviu.
O idee excelentă.
Mai bine să nu vă gândiţi la nenumăratele moduri de a o zbârci.
Să câştige cel mai bun...
Acum sunt foarte stresat. Şi cu tendinţe ucigaşe.
Isaac încearcă să ne sperie. Ne vom relaxa altfel.
Deşi, nu mai avem prea multe variante.
Yoga n-a mers, nici mediaţia. Am încercat tot.
Nu chiar tot.
Când ai venit în Eureka, nu credeam că vom ajunge aici.
- Te-am teleportat în pădure. - Am avut întâlniri mai nasoale.
- E minunat! - Cea mai bună idee!
- Te mai simţi stresat? - Deloc.
Pentru că-mi faci praf vrăjitorul! Sau... îl făceai!
Să vedem ce zice regele orcilor despre Fântâna Flăcărilor! Na!
Lovitură fatală!
Dur! Dar te iert.
Serios?
- E al tău? - E pentru tine.
Telefonul tău.
Interviul! Unde mi-e telefonul?
Nu sunt pregătit, nici nu ştiu ce spun.
Doug, fii tu însuţi!
Aşteaptă! Ca să-ţi poarte noroc.
Las jocul aici. Pentru mai târziu.
- Ai găsit ceva? - Carena pare în regulă.
Aşteaptă! Ce-i asta?
Pare o bucată de metal în grila de recombinare a electronilor.
- Ce? M-am documentat. - Ce părere ai?
Poate a fost eliminat cineva din proiect şi poartă râcă?
- Crezi că-i un fost candidat? - Nava nu şi-a făcut singură asta.
Dr. Ward.
Excelent. Mi-ai găsit capacitorul fotovoltaic dispărut.
Nu-i chiar excelent. Era înfipt în fundul lui Astraeus.
- Priveşte! - L-au ciobit!
Ia te uită... Acum mi-e inutil.
Ai idee cine putea să pună mâna pe el?
Oricine. Toţi. Vedeţi bine că umblă multă lume pe aici.
Vă rog să mă scuzaţi.
Un nou capacitor fotovoltaic nu se va construi singur.
Mai ai idei strălucite?
Cu ce parte a fost înfipt în Astraeus?
Atunci de ce e ciobit pe partea cealaltă?
Poate a fost tras dintr-o armă cu proiectile.
E logic.
E destul de sus. Dacă folosea o scară, făptaşul putea fi văzut.
- Dacă găsim arma... - Îl găsim pe făptaş.
O să-i măsor calibrul, să aflu din ce a fost tras.
Boabe de porumb?
Pregătesc obiectul pentru decontaminare chimică.
Nu! Persoană! Persoană! Abandonează!
- Nu-i aşa de rău. - Faza a doua.
Opreşte... Nu!
Mă arde faţa.
Ai noroc c-a fost doar o uşoară arsură chimică.
- Ţi-e mai bine? - Da.
- Cred că ai ratat un loc. - Bine.
- Cred că avem destule belele. - Am încercat şi eu...
Crezi că sabotarea navei şi decontaminarea ta au legătură?
Da. Dacă te gândeşti bine, ambele incidente...
Nu. Habar n-am.
E ciudat că e o urmă de boabe de porumb.
E mai ciudat decât... murele uscate?
Nu, şi mai ciudat. Parcă am un deja vu.
Dintre toţi candidaţii, de ce te-am alege pe tine?
- De ce îţi doreşti asta? - Asta visez, de copil.
Am făcut totul ca să-mi împlinesc visul.
Totuşi, ai un întreg istoric de decizii îndoielnice.
Cea mai recentă, trimiterea prin gaura de vierme a dr. Marten.
Ce... Nu! Jur că doar ne-am sărutat!
Incidentul cu teleportarea, dr. Fargo.
De ce am crede că în misiune vei lua deciziile bune?
Bine!
Grozavii Oposumi, Ratonii Radicali, aplauze!
Bună! Ce mai faceţi? Bine.
Piloţi de rachetă, mai e o zi până la întrecerea anuală...
- ...şi la cârnaţii prăjiţi! - Da!
În regulă.
Echipa cea mai bună va primi premiul rachetei aurii.
Vă întreb dacă-i puteţi detrona, după patru ani...
pe Grozavii Oposumi!
Da!
Nu-s prea sigur... Dar vom afla mâine!
Cine e gata să construiască rachete?
Da! Haide!
Motorul se va supraîncălzi.
Ne trebuie energie,
altfel n-avem cum să-i facem praf pe Oposumii ăia!
Dar nu-i sigur. Ar putea lua foc!
Nu te uita, dar Oposumii vin încoace!
Ia te uita! Sunt Rataţii Radicali!
Şi micuţul Douglas.
Ştii că motorul ăsta trebuie pus pe o rachetă, nu?
- Asta nici nu va decola. - Racheta va zbura! O să vă dea...
Vorbe mari... de la un băieţel aşa de mic.
Băieţi, haide! Lucrăm în spiritul descoperirilor ştiinţifice.
Lăsăm orgoliile acasă. Bine? În regulă, pentru toţi?
Înapoi la treabă! Construim rachete! Bine!
- Ne mai auzim, rataţilor! - Îl urăsc pe puştiul ăla.
- Ce învăţăm aici? - Propulsia termală, dle!
- Cum se face asta? - Propulsează primul! Cu putere!
- Fără milă, dle! - Ne-am ars.
Băieţi, am o idee.
S-a terminat, Fargo. Nu putem câştiga.
Ba da.
Căldura în exces de la motor poate fi puterea în plus necesară.
Îi vom ucide pe Oposumi!
Primii sunt campionii noştri de patru ani, Grozavii Oposumi!
Oposumi, sunteţi gata să ne arătaţi ce puteţi?
- Da. - La cinci...
patru, trei, doi, unu, lansare!
Bravo, Grozavii Oposumi! O lansare perfectă.
Dar nu ne surprinde.
Sper să meargă, Fargo!
Doamnelor şi domnilor, urmează Ratonii Radicali!
Bun, începem!
Cinci, patru, trei, doi, unu, lansare!
Lansare!
Cum e gustul înfrângerii, rataţilor?
- Funcţionează? - Apasă pe buton!
Doamne! Cortul a luat foc!
- Arde cortul! - Trofeele noastre!
- Opreşte-l! - Nu pot!
Stingătorul! Ne trebuie un stingător!
Ţi-am zis că se va supraîncălzi! Fargo, de ce n-ai ascultat?
Omenirea!
Doamnelor şi domnilor, am deosebită plăcere
de a oferi trofeul pentru locul întâi,
la al zecelea concurs de rachete din Tabăra Spaţială
câştigătorilor noştri, Grozavii Oposumi!
Foarte interesant! Sunteţi grozavi!
Locul doi nu există. Nu primiţi niciun trofeu.
Am cam greşit calculele legate de temperatură.
Crezi? S-o ştergem.
Te-ai dat în stambă, dle Fargo.
Testam noul model de cuplu termal.
- Impresionant. - N-ai văzut? Am eşuat!
Poate... dar a fost bestial.
O să-l păstrez.
O să-i arăt modelul găştii de la J.P.L.
Uite cartea mea de vizită. Spune-le părinţilor tăi să mă sune.
- Bine. - Ai un viitor promiţător.
Cuplurile termale care s-au supraîncălzit
au dus la un nou model, care acum generează energie
pentru motoarele navetei spaţiale Cassini.
De-a lungul anilor am învăţat
că inovaţia şi curajul merg mână în mână.
Aş lua decizii îndoielnice în misiunea Astraeus?
- Voi încerca, dnă senator. - Mulţumim, dle Fargo.
Apropo, ce s-a ales de rivalii tăi?
Grozavii Oposumi.
Cinci ani la rând!
A fost o tabără grozavă.
De cinci ani, e dinastia Oposumilor.
În pofida inteligenţei limitate a coechipierilor mei,
am găsit o cale să câştig!
A fost o tabără fantastică.
Aţi fost grozavi, dar ei au fost niţel mai buni.
Bine. Ne vedem la anul.
Aşa i-am dus pe Oposumi
la o a cincea victorie, fără precedent.
Foarte impresionant, dr. Parrish. Mulţumim că ne-aţi spus.
- A fost plăcerea mea. - Ţinem legătura.
Da! Aşa vom face.
- Cum a mers, Isaac? - Te rog! I-am făcut praf.
Dr. Marten, suntem gata.
Mulţumesc, dnă senator. Asta e clipa.
- Urează-mi noroc. - O să te descurci de minune!
Relaxează-te. Imaginează-ţi-i în pijama.
Pe mine mă ajută mereu.
Poţi veni la mine, dacă ai emoţii şi după interviu.
Nicio grijă. M-am ocupat deja cu Doug de asta.
- M-a ucis. - Aţi jucat Dungeons and Dragons?
Mi-a zis că nu-i plac RPG-urile.
- Bună, Carter! - Da.
- Bună! - Salut!
Am auzit de baia chimică. Eşti teafăr?
Da. Mă cam mănâncă, dar sunt bine. Asta e arma?
Da. Vezi cum... Liniile... Mecanismul de lansare...
- Da. - Deci băţul e o săgeată?
La un moment dat n-o să-i mai zicem băţ, nu?
Şi cum ne-am mai amuza?
- Doamne! - Culmea ciudăţeniei, nu?
Dr. Parrish a plecat. Apoi am simţit arsura la gât.
Şi m-am trezit la pământ. Apoi nu-mi mai amintesc nimic.
N-ai văzut pe nimeni?
Nu ştiu cine a făcut-o, dar a lucrat subtil.
M-a surprins.
- De ce ar dori uniforma lui? - Habar n-am.
- Interviul! Eu urmez. - Da. Du-te! Mă descurc.
- Sigur? - Da, mă descurc.
Asta e a doua nebuloasă planetară pe care am descoperit-o.
Apoi am împlinit 11 ani.
Dr. Marten, mulţumim că ne-ai spus îndelungata poveste...
Apoi, o dată, în Tabăra Spaţială...
Am fost şi în cea adevărată, dar mai era una, "Tabăra Galaxiei".
A fost închisă pentru nereguli de siguranţă.
Oricum, am configurat luminile să se aprindă la o oră jumătate,
pentru că astronauţii trebuie să doarmă deşi vine răsăritul
la fiecare 90 de minute, în timpul misiunii.
Colegii de cameră n-au prea apreciat ideea.
Vorbesc în numele tuturor când zic că nu mai vrem să auzim nimic.
- Dar... - Nu. Chiar nu mai vrem.
Am încercat să mă opresc. Pe bune!
Regret, dle, aş fi vrut să te pot ajuta mai mult.
Ai fost minunat. Mersi!
Henry, ce ai găsit?
Am terminat de cercetat camera pentru decontaminare
şi era setată să pornească automat imediat ce intra cineva.
Dar putea intra oricine acolo.
Cine pune o capcană fără să aibă o ţintă anume?
Nu pricep.
E la fel de logic ca săgeata trasă în Astraeus
sau atacul asupra unui paznic pentru uniforma lui.
Dacă nu cumva era utilă pentru a avea acces la ceva.
Sau la cineva.
Larry, nu-mi da târcoale. Dacă vrei ceva, cere!
Vreau mâna ta.
Warren? Credeam că ai plecat... Cu ce eşti îmbrăcat?
- Hai! Trebuie să ne grăbim. - De ce? Ce se întâmplă?
Poftim. Îţi va trebui.
Dr. Hughes, iei medicamente?
Aproape s-a făcut ceasul.
- Pentru ce? - Vom dispărea.
Dar totul va fi bine. Pentru... noroc.
Ce naiba faci?
Am mai văzut asta.
Când eram la Harvard, am ademenit o pisică invizibilă la duş
folosind boabe de porumb.
Da, dar nu te-ai ademenit singur în camera pentru decontaminare.
Nu, dar... Săgeata!
Când ai pornit scutul Astraeus, semăna cu fulgerul. Sună cunoscut.
Da, unda de fulger pozitronic a lui Fargo.
Ai tras o săgeată în bobina de împământare ca s-o opreşti.
Tot ce se întâmplă acum s-a mai petrecut, dar...
- Mie. - Crezi că e un imitator.
Nu, doar o mână de oameni ştia despre experimentul lui Fargo.
Zoe e singura care ştia despre pisica invizibilă.
Uniforma a fost furată acum 63 de ani în alt timp...
Poate i-ai zis cuiva. Sau cineva îţi citeşte gândurile.
Warren. Trebuie să vorbim cu el.
Nu mai avem timp!
- Pentru ce? - Nu ştiu.
Trebuie să mă duc undeva. E important.
Bine, Warren, dr. Hughes, ascultă! Ceva e în neregulă cu tine.
Dar voi avea grijă de tine. Te duc la infirmerie.
Ştiu ce se întâmplă! Sunt jocuri ale minţii.
Nu eşti Allison. Eşti ea! Beverly!
Ascultă-mă, trebuie să te duc la infirmerie.
- Bine? Haide! - Dispari, demonule!
Ascultă, Jack, ea... Rănile ei. Am încercat... Regret.
Allison!
Nu!
Allison! Nu!
O să-l ucid pe cel care ţi-a făcut asta!
Allie, mă auzi?
Bună.
- Eşti teafără? - Da.
- Ai grijă! - Warren!
- Nu... - A fugit. Nu ştim unde s-a dus.
- Încetişor. - Ce s-a întâmplat?
Pune în faptă amintirile noastre. Sau ale mele. A fost afectat.
- Când ţi-a atins interfaţa neuronală. - Atunci presupunem că s-a întâmplat.
Uşurel!
Suprasarcina i-a transferat, cumva, amintirile noastre.
Acum se crede în locul meu.
Ca un avatar, un personaj într-un joc cu viaţa ta.
- Şi face pe eroul. - Exact.
Ar fi bine să-l găseşti, pentru că dă toate semnele
unei grave tulburări disociative de personalitate.
E foarte haotic şi va fi mai grav.
Amintirile tale le şterg pe ale lui şi, dacă nu îl opreşti,
nu va mai rămâne nimic din el.
Grace studiază dispozitivele neuronale...
ca să inverseze procesul.
- Da, păi... - Aşteaptă!
Vince, ce mai faci?
- Nici nu ştiu cum a ajuns acolo. - A zis ceva?
Crede că tonomatul e o maşinărie magică voodoo.
Să ghicesc. Le spune oamenilor ce să facă.
Parcă ne-am ocupat de asta după incidentul cu Holly.
Da, tonomatul n-are nimic. El e problema.
Warren! Nu crezi că-i vremea să ieşi de acolo?
Exact. Vremea.
Trebuie să-l oprim înainte să oprească timpul!
Trebuie să intrăm în garajul lui Henry.
Bine. Hai!
Nu mai bine traversezi strada cu mine, mai întâi?
Etanul! E în aer! Peste tot! Nu pot să respir!
Şerifule, îi sperie pe toţi.
Amice? Am rezolvat trebuşoara cu aerul, nu mai ştii?
Fargo. Holly. Au absorbit ceaţa de etan cu chestia aia de evacuare.
Da, cu chestia aia.
- De ce vorbeşte ca tine? - E o poveste lungă.
Hai să-ţi arăt ceva!
- Mişto uniformă! - Mersi!
Nu poţi face asta!
Beverly Barlowe i-a făcut pe toţi să leşine!
Vrea să preia GD!
Pe asta o ţin minte. Ce oraş ridicol!
Deci l-ai arestat?
A pătruns prin efracţie... într-un tonomat.
Bun. Grace şi Allison cred că ştiu cum să-l vindece.
Bine.
Memoria pe termen scurt e stocată în hipocamp.
Prăjind neuronii din partea aceea de creier,
vom împiedica amintirile tale să rămâne permanent ale lui.
- Îl veţi face amnezic? - Cam aşa ceva.
Sunt implicate nişte riscuri, dar n-are cum...
să se împotrivească.
- Cum a ieşit din celulă? - E o cărămidă falsă.
Ţin o cheie acolo în caz că încui pe dinăuntru.
- Foarte isteţ. - Da.
Ca să ştii, am folosit cheia de rezervă doar o dată.
Cum spui tu, Jack!
- De ce eşti aici, dră Lupo? - Vreau să merg pe Titan.
Serios? E un pustiu. Dezolant, periculos.
Aici ai o viaţă bună. De ce ai lăsa-o pentru aşa ceva?
Mereu mi-au plăcut provocările.
N-o poţi face, Jo. Regret.
Hai, Rico, vreau o tură! Nu mi-e frică.
Ar trebui să-ţi fie.
Sfinte Sisoe! A fost bestial!
- Iar e rândul meu! - Copii! La cină!
Ultimul e un fraier.
Veniţi! Jo, haide!
Le arăt eu lor!
Da!
O să le placă la nebunie!
S-a blocat! Haide!
Jo, hai la cină!
Jo!
N-a fost uşor să cresc cu tata şi cu trei fraţi.
Nici pentru mine, nici pentru tata. M-am străduit să ţin pasul cu ei.
Cu unele rezultate dureroase.
- Jo. Ce-ai făcut? - Bună, tati!
- Stai puţin. Cum te simţi? - Sunt bine, tată.
Jo, nu-i nevoie mereu să ţii pasul cu fraţii tăi.
Nu e un concurs. N-ai nimic de dovedit.
Nici mie, nici altcuiva. Sunt mândru de tine, Jo.
Sper că ştii asta.
- Mişto ghips! - Data viitoare,
lasă lucrurile periculoase în seama băieţilor mari.
Anunţă-mă când vezi vreunul.
- Să mergem! - Aşteptaţi!
Am mers pe urmele fraţilor mei. Le-am egalat orice realizare.
De atunci, n-am dat înapoi de la nicio provocare.
- Pare extenuant. - Aşa a şi fost.
Dar a meritat. Aşa am ajuns în Eureka.
Fraţii tăi nu te vor mai egala de data asta.
Călătoria pe Titan ar întrece orice ar face ei pe Pământ.
Se poate.
Warren, dacă mă auzi, ia staţia. Ia staţia!
Cine eşti?
Warren, acum nu eşti tu însuţi.
- Trage pe dreapta, ca să vorbim! - Nu pot! Trebuie s-o salvez.
- Pe cine să salveze? - Pe cine salvezi?
Pe Allison. O iubesc la nebunie, de când am cunoscut-o.
Trebuie să-i opresc pe Grant şi pe Beverly.
- Se duce la depozit. - E într-un câmp holografic.
Un miraj. Se duce pe stâncă.
Şi o să sară-n gol, ca Thelma şi Louise!
Am încredere în mine.
Am încredere în mine!
Să-i tăiem drumul înainte să ajungă pe stâncă.
Mai are puţin.
- Să mergem imediat! - Bine.
Am încredere în mine!
Warren! Ştiu ce gândeşti acum.
Orice ai face, să n-ai încredere în tine însuţi.
Cum ştii...
Allison e teafără. Dacă opreşti, te duc la ea.
Nu. Am văzut-o! E moartă! Au ucis-o!
Trebuie s-o fac!
Bine, Warren. Ai mers destul de departe.
- Warren! - Ce faci? Nu poţi!
Nu, o laşi să moară!
- Totul e în regulă, bine? - Moare! Nu!
Va fi bine. Îţi promit. În regulă?
- Taci! - N-am zis nimic.
Ştiu. Cine e băiat mare?
Cât va dura până să ştim dacă a mers?
Am scurtcircuitat legăturile neuronale.
Am suprimat producţia de acetilcolină din talamus şi hipotalamus.
Sperăm să nu stocheze amintiri pe termen scurt.
Tehnica asta n-a mai fost folosită într-un asemenea scop.
- O oră? - Poate două.
Două. Minunat. Vrei să ieşim la cină?
Omul ăsta are cheia viitorului nostru.
I-am prăjit nişte neuroni şi tu vrei să ieşim la o pizza?
Nu, vreau mâncare chinezească.
Ce-i?
Nu putem decât aştepta, aşa c-ar trebui să mergeţi.
- Sigur? - Vă sunăm când se va trezi.
Super. Să lăsăm prăjitura cu răvaş să ne hotărască viitorul.
- Ce plan bun! - E bun.
Stai puţin!
E de la senatoare. A trebuit să se întoarcă la Washington.
Au făcut selecţia finală pentru misiunea Astraeus
şi vrea să-i informez pe candidaţi.
- Vreţi ceva? - Nu.
Bine.
- Bună! - Bună şi ţie!
Se va anunţa lista cu selecţia finală.
Am auzit.
Am întrebat-o pe Allison dacă aş putea...
N-ai fost aleasă, Jo.
Eşti drăguţ, Carter, dar ştiu.
Zane a reuşit?
Da... Jo? De unde ştiai?
Mi-am retras candidatura.
De ce?
Vă las... Trebuie să...
Nu pricep. Ce...
De ce ai renunţat? Am muncit mult pentru asta.
Cu toţii.
Chiar o meritai, Zane. Felicitări!
Chiar n-o să-mi spui.
Ai auzit ce am spus? Pleci pe Titan!
Nu, am făcut-o împreună. Ar trebui să mergem amândoi.
Dar visul meu nu e spaţiul. Nu ca pentru voi, restul.
Pentru mine, a fost... doar încă o provocare.
Dacă ai de gând să călătoreşti un miliard de mile pentru ceva,
ar fi bine să fie mai mult decât atât.
- Ai reuşit? - Da.
- Şi tu? - Am reuşit!
Doamne!
- Felicitări, dr. Marten. O meritai. - Mulţumesc, Isaac.
Frumos din partea ta, Parrish.
Selectarea ta e doar încă un exemplu
că birocraţia favorizează mediocritatea.
Plâng pentru Titan.
Am reuşit!
Nu pot să cred c-am adormit! Cred c-a fost un vin delicios.
- Păi... - A fost...
Vincent are via lui, în curtea din spate.
E ciudat că nu-mi amintesc nimic din ziua de azi.
Doar nu ne-ai pus să te urmărim când voiai să sari cu maşina în gol.
Nu-i aşa?
M-am bucurat să vă revăd şi am înregistrările aici.
Dar nu-i nevoie să le văd. E doar o formalitate.
Ne-am gândit noi.
Niciun om sănătos la cap nu v-ar ţine despărţiţi.
Voi... sunteţi perfecţi împreună.
Nu ştiu de ce, dar simt o mare apropiere de voi.
Eu... Vă înţeleg, ştiţi?
- Da... - Da.
Evident, noi... amândoi... simţim la fel.
Amândoi, absolut.
- O să-mi lipsiţi aşa de mult! - Bine zis, Warren!
Pa!
- Să mă sunaţi! - Sigur.
Ce-a fost asta?
Amintirile emoţionale şi cele declarative
sunt accesate de părţi diferite ale creierului.
Oare atunci când eu şi Grace...
Să nu ne batem capul.
Acum am chef să sărbătoresc.
Subtitrare de Felixuca www.niftyteam.ro